Priniesla daňová reforma prospech len bohatým?
Určite nie. Pracujúci zarábajúci minimálnu mzdu dostával v uplynulom roku mesačne o 561 Sk viac ako v predchádzajúcom roku. Jedná sa o údaj v stálych cenách, ktorý zachytáva nárast skutočnej životnej úrovne ľudí, pretože je zohľadnený rast cien nízkopríjmových skupín obyvateľstva, ktorý je vyšší ako priemerná inflácia. Pritom tento nárast nebol spôsobený len samotným zvýšením minimálnej mzdy, ale pozitívne k nemu prispela aj daňová reforma. Človek poberajúci priemernú mzdu si v uplynulom roku polepšil takmer o 1 000 Sk mesačne, opäť v stálych cenách. Taktiež nie je pravda, že reforma bola antisociálna voči tým, čo nepracujú z objektívnych dôvodov. Hoci v menšej miere, predsa len sa zvýšili reálne aj starobné dôchodky.
Skutočnou podstatou reformy však bolo zvýšenie motivácie podnikať a pracovať a nie zmena daňového zaťaženia. To by sa malo odraziť na vyššom ekonomickom raste, z ktorého budú ťažiť všetci občania bez rozdielu. 

Platia občania po daňovej reforme štátu celkovo menej?
Áno, platia. Hoci sa pôvodne reforma zamýšľala urobiť s neutrálnym dopadom na rozpočet, v konečnej fáze sa prijal variant, keď pokleslo celkové daňové zaťaženie. Konkrétne je to podľa odhadu MF SR pokles o 6,1 mld. Sk, čo je zhruba 0,5% HDP. Aj preto sa dá povedať, že nie je pravda, že reforma jedným pohoršila a druhým na ich úkor polepšila.

Je rovná daň výhodná pre rodiny s deťmi?
Pracujúce rodiny s deťmi boli najväčšími víťazmi reformy, ak víťazov posudzujeme podľa rastu reálnych príjmov v uplynulom roku. Avšak dôležitejšie je, že rovná daň je z princípu efektívnejšia a preto je výhodná pre všetkých platiteľov dane. Pre koho je nevýhodná, sú tí jednotlivci či subjekty, čo v minulosti boli zvyknutý na rôzne úľavy a výnimky. 
Uvedieme opäť konkrétne čísla. Ak zamestnaný poberal priemernú mzdu a staral sa sám o dve deti, jeho čistý mesačný príjem v stálych cenách vzrástol o 1 433 Sk. Ak navyše žil v rodine s nepracujúcou manželkou, mesačný príjem bol vyšší dokonca o 2 613 Sk. Je zrejmé, že tu už hlavným faktorom rastu čistých príjmov nebol nárast priemernej mzdy, ale zníženie daňového zaťaženia. Okrem toho, daňová reforma priniesla jeden na Slovensku doteraz nepoznaný fenomén. Pracujúci s najnižšími príjmami s deťmi nielenže prestali platiť daň z príjmu, ale v istých príjmových situáciách im štát naopak peniaze posielal, jedná sa teda o známu „negatívnu“ daň. Pri dvoch deťoch mohol pracujúci miesto platenia dane dostať transfer od štátu v celkovej výške 9 600 Sk za rok v bežných cenách.
Na druhej strane je pravda, že daňová reforma nepomohla jednotlivcom ani rodinám, kde sú všetci členovia ekonomicky neaktívny, to však ani nebolo jej cieľom. Situáciu týchto skupín obyvateľstva ovplyvnili v uplynulom roku najmä reformy v sociálnej oblasti. Ale aj tie boli pripravené vo väčšine prípadov tak, aby nezhoršili situáciu tých, ktorí sa aspoň snažia nájsť si zamestnanie.

Prečo je rovná daň spravodlivá?
Rovná daň je spravodlivá v tom zmysle, že zdaňuje všetky typy príjmov rovnakou sadzbou bez ohľadu na to, z akých aktivít pochádzajú. Nie sú teda privilegované isté typy príjmov či podnikania. Inými slovami, podnikateľ je úspešný len do tej miery, ako uspeje na trhu v prostredí otvorenej konkurencie a jeho úspech nezáleží na tom, že podniká v „správnom“ odvetví, ktoré je daňovo zvýhodnené. Zároveň však rovná daň nie je celkom rovná v tom zmysle, že by nezohľadňovala príjmové nerovnosti a teda sociálnu situáciu obyvateľov. Pracujúci s najnižšími príjmami platia nulovú daň z príjmu napriek existencii 19% sadzby. Naopak, daňové zaťaženie najvyšších príjmov sa blíži ku 19%. Preto len v ich prípade sa dá hovoriť že sadzba dane a skutočné daňové zaťaženie sa prakticky rovnajú.

Je pravda, že najmenej zarábajúci neplatia po daňovej reforme žiadne priame dane?
Pri rovnej dani totiž existuje vysoká odpočítateľná položka, ktorá spôsobuje, že pracujúci s najnižšími príjmami platia nulovú daň z príjmu napriek existencii 19% sadzby. Navyše nízkopríjmoví s deťmi môžu mať dokonca až negatívnu daň, t.j. štát nielen že im neberie daň z príjmu, ale ešte im vyplatí peniaze vo forme daňového bonusu na dieťa. 

Nájdu si ľudia po zmene daňového systému ľahšie prácu?
Pravdepodobne ľahšie, dá sa však určite povedať, že sa zvýšila motivácia ľudí pracovať viac, respektíve hľadať si prácu. Čo je ešte dôležitejšie, zvýšila sa aj motivácia podnikov ponúkať ľuďom prácu, teda vytvárať nové pracovné miesta. V konečnom dôsledku by sa tieto skutočnosti mali prejaviť v raste počtu zamestnaných na Slovensku.

Pomôže zavedenie rovnej dane zvýšiť životnú úroveň občanov?
Áno, podľa ekonomickej teórie niet o tom pochýb, čo je pomerne vzácny prípad, keď je v ekonómii na niečo jednotný názor. Určite aj preto, že je empiricky dokázané, že efektívnejší daňový systém prispieva k vyššiemu ekonomickému rastu, ktorý je z dlhodobého hľadiska jediným možným zdrojom vyššej životnej úrovne obyvateľov. Daňová reforma ako celok znamenala na Slovensku výrazný posun smerom ku efektívnejšiemu daňovému systému a rovná daň bola jej základným pilierom.
	
Ako dopadla daňová reforma z pohľadu štátneho rozpočtu?
Taktiež veľmi dobre. Daňová reforma bola v istom zmysle „krokom do neznáma“, riziko okolo odhadu výnosov daní bolo vysoké. Prípadný „omyl“ mohol vážne ohroziť fiškálne ciele vlády ako i sociálnu kohéziu. V takom prípade by boli nutné dodatočné korekčné opatrenia, čo by malo negatívny vplyv na ekonomiku ale i kredit vlády. Nakoniec sa dane naplnili v súlade s očakávaniami Ministerstva financií SR, čo tiež dokazuje, že sa k reforme pristúpilo zodpovedne po všetkých stránkach. Celkový výnos daní bol o 6,1 mld. Sk vyšší, ako bolo rozpočtované, podieľal sa na tom lepší ekonomický vývoj ako sa pôvodne čakalo a tiež mierne konzervatívny prístup ministerstva pri zostavovaní rozpočtu.

 Daňová reforma priniesla veľké zmeny. Je už konečne daňový systém taký, aký ma byť alebo sa majú občania „tešiť“ na ďalšie kolo reforiem?
Je pravda, že daňová reforma predstavovala zásadnú zmenu systému a ako pri každej zásadnej zmene, i tu určite vznikli isté náklady spojené s učením sa, ako nový systém funguje. Pritom sa nejedná len ľudí a firmy, na zmeny sa musela adaptovať aj daňová správa. Na druhej strane jedným z dôležitých cieľov reformy bolo systém zjednodušiť a urobiť viac transparentným, čo sa podarilo a určite to subjekty v budúcnosti ocenia.
Daňová reforma bola postavená na správnych ekonomických princípoch a netreba na nej nič meniť. Jednako si myslíme, že istý priestor na vylepšenia ešte existuje, najmä v spojitosti so systémom sociálnych odvodov. Spomenieme len tie podľa nás najdôležitejšie. Jedným je zavedenie daňového bonusu na zamestnanca, o ktorom sa v súčasnosti dosť hovorí. Pre posilnenie idei rovnej dane by bolo tiež vhodné zjednotiť základne pre výpočet sociálnych odvodov a dani z príjmov. Inými slovami, veľkosť daňového zaťaženia pri danej výške príjmov by mala byť rovnaká bez ohľadu na to, či niekto pracuje ako zamestnanec, SZČO alebo zamestnanec v silových zložkách. Dôchodková reforma priniesla princíp zásluhovosti do systému, čo bol nový prvok. Vznikla však anomália, keď dôchodky vo výške 20 000 Sk nie sú zdanené. To je nespravodlivé nie preto, že by sme ich niekomu závideli ale preto, že tieto príjmy sú úplne od zdanenia oslobodené, pretože boli generované v minulosti z odvodov, ktoré nepodliehali a dodnes nepodliehajú dani. Nakoniec by bolo tiež vhodné zamyslieť sa nad fungovaním a zneužívaním možnosti poukázania 2% z dane z príjmov na verejnoprospešný účel. Riešením by bolo tento nástroj úplne zrušiť, alternatívou by bolo zrušiť možnosť pre právnické osoby a ponechať pre fyzické osoby.