Ministerstvo financií Slovenskej republiky

Metodická pomôcka 
k uplatňovaniu dane z pridanej hodnoty pri realizácii projektov
verejno-súkromného partnerstva (PPP) v SR

Jún 2010

OBSAH:

Úvod ......................................................................................................................................................   3
1. Legislatíva DPH ................................................................................................................................   3
2. Vysvetlenie vybraných ustanovení zákona o DPH  ...........................................................................   4
2.1 Predmet DPH  ...................................................................................................................   4
2.2 Zdaniteľná osoba  ..............................................................................................................   5
2.3 Obrat  .................................................................................................................................   5
2.4 Registračná povinnosť  ......................................................................................................   6
2.5 Zdaniteľné obchody  ..........................................................................................................   7
2.6 Miesto zdaniteľného obchodu  ...........................................................................................   8
2.7 Daňová povinnosť  ............................................................................................................. 11
2.8 Základ dane  ....................................................................................................................... 12
2.9 Sadzby dane	  .................................................................................................................... 13
2.10 Oslobodenie od dane  ...................................................................................................... 13
2.10.1 Oslobodenia od dane bez možnosti odpočítať daň – nepravé oslobodenie  ................ 14
2.10.2 Oslobodenia od dane s možnosťou odpočítať daň – pravé oslobodenie  ..................... 16
2.11 Odpočítanie dane ............................................................................................................. 16
2.11.1 Pomerné odpočítanie dane  .......................................................................................... 17
2.11.2 Uplatnenie práva na odpočítanie dane  ......................................................................... 17
2.11.3 Oprava odpočítanej dane  ............................................................................................. 18
2.11.4 Úprava dane odpočítanej pri investičnom majetku  ....................................................... 18
2.11.5 Odpočítanie dane pri registrácii platiteľa dane  ............................................................. 18
2.12 Osoby povinné platiť daň správcovi dane  ....................................................................... 19
2.13 Povinnosti osôb povinných platiť daň  .............................................................................. 20
3. Prístupy k uplatňovaniu DPH pri realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva  .................... 23
3.1 Základné typy PPP projektov (koncesie a kvázikoncesie)  ................................................ 24 
3.1.1. Kvázikoncesia  ............................................................................................................... 24
3.1.2 Koncesia  ........................................................................................................................ 25
4. Subjekty verejného sektora a DPH  ................................................................................................... 25

Úvod

Účelom tejto metodickej pomôcky je uviesť základné princípy uplatňovania dane z pridanej hodnoty (všeobecne zaužívaná skratka DPH) pri realizácii projektov verejno-súkroného partnerstva. Pomôcka je určená všetkým subjektom, ktoré sa zúčastňujú na realizácii uvedených projektov, tzn. verejným obstarávateľom i partnerom zo súkromného sektora – koncesionárom.

DPH je svojou podstatou všeobecnou nepriamou daňou spotrebného charakteru, ktorá efektívne postihuje každú konečnú spotrebu bez výnimky. Je to daň viacstupňová a vyberá sa v každej fáze výroby a distribúcie. Ako taká je táto daň neoddeliteľnou súčasťou každej ceny. V každej ekonomike, v ktorej je zavedená daň z pridanej hodnoty preto neexistuje cena, ktorá neobsahuje túto daň. Ani ceny neplatiteľov dane nie sú ceny bez DPH, pretože títo nemôžu odpočítať daň z tovarov a služieb, ktoré nakúpili na realizáciu svojich dodávok. 

Mechanizmus DPH je v tuzemsku upravený zákonom, ktorý vychádza z legislatívy Európskej únie (EÚ) v danej oblasti. Súčasne je potrebné zdôrazniť a pripomenúť, že ani zákon o DPH, ani legislatíva EÚ neobsahujú žiadne ustanovenia, ktoré by osobitným alebo výnimočným spôsobom upravovali uplatňovanie DPH pri realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva. 
Je preto možné konštatovať, že mechanizmus DPH pri realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva, sa musí uplatňovať len v medziach platného zákona. Nie sú možné akékoľvek osobitné, príp. výnimočné riešenia, ktoré sú mimo alebo nad rámec ustanovení zákona.

Pri uplatňovaní mechanizmu DPH musia všetky zúčastnené subjekty vždy vychádzať z podstaty uskutočňovaných transakcií, čomu potom musí zodpovedať uplatňovanie jednotlivých ustanovení zákona o DPH.
V prípade, ak by koncesná zmluva obsahovala akékoľvek ustanovenia v oblasti DPH, ktoré by neboli v súlade s právnou úpravou DPH v zákone, vždy bude relevantný jedine postup vyplývajúci zo zákona. 

Vychádzajúc z uvedeného sa preto v metodickej pomôcke venujeme najprv podstate a charakteristike DPH, vysvetleniu ustanovení zákona o DPH, ktoré sú vo vzťahu k realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva relevantné, a nakoniec možným prístupom z hľadiska DPH pri hlavných formách projektov verejno-súkromného partnerstva.

1. Legislatíva DPH

Daň z pridanej hodnoty upravuje v každom štáte, kde je zavedená, národná legislatíva. Je však potrebné tiež vychádzať zo skutočnosti, či príslušná krajina nie je súčasťou určitého zoskupenia (spoločenstva) štátov, ktoré majú spoločné záujmy v rôznych oblastiach, ktoré môžu byť aj inštitucionálne upravené. V takomto prípade môže existovať aj spoločná legislatíva, z ktorej potom vychádza národná legislatíva. Slovenská republika je súčasťou Európskej únie, ktorá má vlastnú legislatívu, vlastné právo.

Pre oblasť DPH sú rozhodujúce sekundárne právne akty, ktoré môžu mať formu smerníc, nariadení rozhodnutí alebo odporúčaní a názorov. Smernice sú všeobecne záväzné z hľadiska cieľov, ktoré majú byť dosiahnuté v rámci určitého časového limitu, pričom výber použitých foriem a prostriedkov na dosiahnutie cieľov je ponechaný na legislatívu členských štátov. Nie sú priamo vykonateľné v jednotlivých členských štátoch bez premietnutia do národnej legislatívy. Ďalším druhom sekundárneho legislatívneho aktu EÚ sú nariadenia, ktoré majú konkrétny priamy dosah na každého, čo znamená, že sú priamo aplikovateľné a záväzné v celom rozsahu vo všetkých členských štátoch bez potreby akejkoľvek legislatívnej formy na ich zavedenie na úrovni členských štátov. Okrem tohto sekundárna legislatíva môže mať ešte formu rozhodnutí, ktoré sú záväzné pre tých, ktorým sú adresované (inštitúciám, organizáciám, podnikom a občanom). Rozhodnutia môžu byť adresované ktorémukoľvek alebo všetkým členským štátom, podnikom alebo občanom a nevyžadujú si implementáciu do národnej legislatívy. Poslednou formou sekundárnej legislatívy sú odporúčania a názory, ktoré nie sú záväzné.

DPH v Slovenskej republike je upravená zákonom č. 222/2004 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov, ktorý vychádza z legislatívy EÚ upravujúcej uplatňovanie tejto dane. Ide predovšetkým o sekundárnu legislatívu EÚ, konkrétne smernicu Rady 2006/112/ES o spoločnom systéme dane z pridanej hodnoty, ktorá je základnou smernicou upravujúcou uplatňovanie dane z pridanej hodnoty v Európskej únii v platnom znení.

2. Vysvetlenie vybraných ustanovení zákona o DPH

2.1 Predmet DPH

Ustanovenie § 2 zákona o DPH uvádza, že predmetom dane sú nasledujúce transakcie:

Dodanie tovaru za protihodnotu v tuzemsku uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorá koná v postavení zdaniteľnej osoby. Aby dodanie tovaru bolo predmetom dane, musia byť splnené všetky atribúty uvedené v zákone, t. j. dodanie sa uskutoční za protihodnotu (odplatu), miesto dodania musí byť v tuzemsku a uskutočniť ho musí zdaniteľná osoba. V prípade, ak nebudú tieto atribúty splnené, nepôjde o dodanie tovaru, ktoré je predmetom dane. Predmetom dane nebude dodanie tovaru osobou, ktorá nie je zdaniteľná, napr. ministerstvo predá výpočtovú techniku, fyzická osoba – občan predá nábytok. Ak sa dodanie tovaru uskutoční bez protihodnoty (bez odplaty), v zásade nie je predmetom dane. Zákon o DPH však presne definuje v § 8 ods. 3, kedy, aj napriek neexistencii protihodnoty, sa takéto dodanie považuje za dodanie za protihodnotu, pri súčasnej podmienke, že pri kúpe alebo vytvorení tovaru vlastnou činnosťou bola daň úplne alebo čiastočne odpočítaná. Ide o prípady dodania tovaru na osobnú spotrebu platiteľa, na osobnú spotrebu jeho zamestnancov, pri bezodplatnom dodaní tovaru, alebo pri dodaní tovaru na iný účel, ako na podnikanie. Napríklad platiteľ dane kúpil počítače, pri ktorých si uplatnil odpočítanie dane. Jeden z týchto počítačov sa rozhodol darovať. Pôjde o bezodplatné dodanie tovaru na iný účel ako na podnikanie, a nakoľko bola daň pri jeho kúpe odpočítaná, takéto dodanie tovaru (darovanie) bude predmetom dane.

Poskytnutie (dodanie) služby za protihodnotu v tuzemsku uskutočnené zdaniteľnou osobou, ktorá koná v postavení zdaniteľnej osoby. Aj v prípade dodania služby musia byť splnené všetky atribúty, aby bola predmetom dane. Ak sa dodanie služby uskutoční bez protihodnoty (bez odplaty), nebude predmetom dane okrem prípadov bezodplatného dodania služby na osobnú spotrebu platiteľa alebo jeho zamestnancov, alebo ďalší, iný účel ako na podnikanie, kedy sa takéto dodanie považuje za dodanie za protihodnotu a je predmetom dane. Rovnako, ako predmet dane sa posudzuje aj užívanie hmotného majetku platiteľa v jeho vlastníctve, pri ktorého kúpe alebo vytvorení vlastnou činnosťou bola daň úplne alebo čiastočne odpočítaná na osobnú spotrebu platiteľa alebo jeho zamestnancov, alebo na ďalší iný účel, ako na podnikanie (§ 9 ods. 2 a 3 zákona o DPH). Napríklad platiteľ dane, ktorý vlastní nákladný automobil umožnil zamestnancovi, aby si týmto automobilom priviezol stavebný materiál na opravu svojho rodinného domu. Keďže platiteľ dane pri kúpe tohto automobilu odpočítal daň, jeho využitie zamestnancom je predmetom dane. Alebo, ak platiteľ dane, ktorý vykonáva maliarske a natieračské práce, bezodplatne vymaľuje školskú triedu po zatečení, pôjde o bezodplatné dodanie služby na iný účel, ako na podnikanie a preto bude predmetom dane.

Nadobudnutie tovaru za protihodnotu v tuzemsku z iného členského štátu EÚ. Rovnako, ako v prípade dodania tovaru a dodania služby, aj v tomto prípade musia byť splnené všetky atribúty, aby nadobudnutie tovaru bolo predmetom dane a súčasne nadobúdateľom tovaru musí byť zdaniteľná osoba, právnická osoba, ktorá nie je zdaniteľnou osobou alebo zahraničná osoba, ktorá je identifikovaná pre daň v inom členskom štáte, a zároveň dodávateľom je osoba identifikovaná pre daň v inom členskom štáte, ktorá dodáva tovar za protihodnotu. Pri nadobudnutí tovaru dochádza k cezhraničným dodávkam tovaru v rámci spoločného trhu (tovar musí byť fyzicky prepravený z členského štátu dodania do členského štátu nadobudnutia), pričom však takýto cezhraničný pohyb tovaru nepodlieha colnému konaniu, nakoľko v rámci spoločného trhu boli zrušené colné a daňové hranice. Zdanenie nadobudnutého tovaru vykonáva sám nadobúdateľ tovaru. Nadobudnutie tovaru v rámci spoločného trhu má rovnaké účinky ako dovoz tovaru. 

Dovoz tovaru z tretích štátov je predmetom dane, ak je miestom dovozu tuzemsko. V tejto súvislosti treba uviesť, že dovozom tovaru je vstup tovaru z územia tretích štátov kdekoľvek na územie EÚ, ale predmetom dane podľa zákona o DPH platného v tuzemsku sú len tie dovozy, ktorých miesto dovozu sa nachádza v tuzemsku. 

V súvislosti s predmetom dane je dôležité tiež vymedzenie území, aby bolo možné správne aplikovať daň podľa zákona v praxi, lebo zákon o DPH je platný len v tuzemsku. Tuzemsko je územie Slovenskej republiky, zahraničie je územie tretích štátov a ostatné územie EÚ okrem tuzemska, územie EÚ je tuzemsko a územie ostatných členských štátov EÚ a nakoniec územie tretích štátov je zahraničie.
2.2 Zdaniteľná osoba

Ustanovenia § 3 zákona o DPH definujú zdaniteľnú osobu a podnikateľskú činnosť. Zdaniteľné osoby zahŕňajú širší okruh osôb, ktoré sú považované na účely zákona za podnikateľské subjekty, v porovnaní s vymedzením § 2 ods. 2 Obchodného zákonníka. Zdaniteľnou osobou je každá osoba, ktorá vykonáva nezávisle akúkoľvek ekonomickú činnosť bez ohľadu na účel alebo výsledky tejto činnosti. 

Ekonomická činnosť (podnikanie) je na účely zákona o DPH definovaná ako každá činnosť, z ktorej sa dosahuje príjem, a ktorá zahŕňa činnosť výrobcov, obchodníkov a dodávateľov služieb vrátane ťažobnej, stavebnej a poľnohospodárskej činnosti, činnosť vykonávanú ako slobodné povolanie podľa osobitných predpisov, duševnú tvorivú činnosť a športovú činnosť. Za podnikanie sa považuje aj využívanie hmotného alebo nehmotného majetku za účelom dosahovania príjmu. Napríklad ekonomickou činnosťou (podnikaním) je aj prenájom nehnuteľnosti, ktorú vlastní fyzická osoba – občan.
Vykonávanie činnosti na základe pracovnoprávneho vzťahu, štátnozamestnaneckého pomeru, služobného pomeru alebo iného obdobného vzťahu, keď fyzická osoba je povinná dodržiavať pokyny alebo príkazy, čím sa vytvára stav podriadenosti a nadriadenosti z hľadiska podmienok vykonávanej činnosti a jej odmeňovania, sa nepovažuje za nezávislé vykonávanie činnosti, a preto tieto osoby nie sú zdaniteľnými osobami.

Za zdaniteľnú osobu sa nepovažujú štátne orgány a ich rozpočtové organizácie, štátne fondy, orgány územnej samosprávy a ich rozpočtové organizácie a iné právnické osoby, ktoré sú orgánmi verejnej moci, keď konajú v rozsahu svojej hlavnej činnosti. Ak v rámci hlavnej činnosti prijímajú platby, tieto sa nepovažujú za dosahovanie príjmov s výnimkou, ak by ich hlavná činnosť výrazne narušovala alebo mohla výrazne narušiť hospodársku súťaž. V takomto prípade aj tieto právnické osoby budú považované za zdaniteľné. 

Pojem zdaniteľná osoba zahŕňa širší okruh osôb, z ktorého sa na základe dosiahnutia obratu stanú osoby registrované pre daň, t. j. platitelia dane.

2.3 Obrat

Dosiahnutím zákonom stanoveného obratu vzniká tuzemskej zdaniteľnej osobe povinnosť registrovať sa pre daň z pridanej hodnoty. Registračnú povinnosť upravuje pre tuzemské zdaniteľné osoby § 4 zákona o DPH; je v ňom tiež definovaný obrat rozhodujúci pre prípadnú registráciu zdaniteľnej osoby. 
Každá tuzemská zdaniteľná osoba, t. j. osoba, ktorá má sídlo, miesto podnikania alebo prevádzkareň v tuzemsku, a ak nemá takéto miesto, ale má bydlisko v tuzemsku alebo sa v tuzemsku obvykle zdržiava, a ktorá dosiahne za najviac 12 predchádzajúcich po sebe nasledujúcich kalendárnych mesiacov obrat 49 790 eur, je povinná podať daňovému úradu žiadosť o registráciu pre daň. Zdaniteľná osoba je povinná podať žiadosť o registráciu pre daň do 20. dňa kalendárneho mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom dosiahla obrat. 

Obratom sú podľa § 4 ods. 9 zákona o DPH výnosy (príjmy) bez dane z dodaných tovarov a služieb. Do obratu sa nezahŕňajú výnosy (príjmy) z tovarov a služieb, ktoré sú oslobodené od dane podľa § 28 až § 36 a § 40 až § 42 zákona o DPH. V prípade týchto paragrafov zákona o DPH ide o oslobodenia od dane pri uskutočnení zdaniteľných obchodov (dodaní tovaru alebo služieb), pri ktorých nemá platiteľ dane právo na odpočítania dane z tovarov a služieb kúpených na účely uskutočnenia svojich oslobodených zdaniteľných obchodov.
Medzi uvedenými paragrafmi však nie je § 38 zákona o DPH – dodanie a nájom nehnuteľností, čo znamená, že výnosy (príjmy) z týchto činností sa v plnej miere zahŕňajú do obratu na účely registrácie.
V prípade poisťovacích služieb podľa § 37 zákona o DPH a finančných služieb podľa § 39 zákona o DPH, ktoré tiež nie sú medzi paragrafmi neovplyvňujúcimi výšku obratu, výnosy (príjmy) z týchto služieb sa nebudú zahŕňať do obratu v tom prípade, ak budú poskytnuté ako doplnkové služby pri dodaní tovaru. Napríklad, ak zdaniteľná osoba dodá tovar, v ktorého cene bude zahrnuté aj poistenie a prípadne bude na jeho kúpu poskytnutá pôžička, potom sa cena poistenia a úrok ako cena pôžičky nebudú zhŕňať do obratu. Všetky poisťovacie a finančné služby, ktoré nebudú doplnkovou službou pri dodaní tovaru, sa budú zahŕňať do obratu, t. j. budú ho ovplyvňovať.
Z hľadiska správneho vyčíslenia obratu je dôležité, že príležitostný predaj hmotného majetku (okrem zásob) a príležitostný predaj nehmotného majetku neovplyvňuje výšku obratu.

Aj z pohľadu subjektov verejného sektora je dôležité, ktoré výnosy (príjmy) sa nebudú zahrňovať do obratu, t. j. nebudú ovplyvňovať jeho výšku. Do obratu sa teda nebudú zahŕňať výnosy (príjmy) z poštových služieb (§ 28 zákona o DPH), zo služieb zdravotnej starostlivosti (§ 29 zákona o DPH), zo služieb sociálnej starostlivosti (§ 30 zákona o DPH), z výchovných a vzdelávacích služieb (§ 31 zákona o DPH), zo služieb dodávaných členom (§ 32 zákona o DPH), zo služieb športových a kultúrnych (§ 33 a § 34 zákona o DPH), zo zhromažďovania finančných prostriedkov (§ 35 zákona o DPH), z verejnoprávnej televízie a rozhlasu (§ 36 zákona o DPH), z predaja poštových cenín a kolkov (§ 40 zákona o DPH), z prevádzkovania lotérií (§ 41 zákona o DPH) a z dodaného tovaru, pri ktorom nebolo možné daň odpočítať (§ 42 zákona o DPH). 

Po dosiahnutí obratu na registráciu musí zdaniteľná osoba postupovať podľa § 4 ods. 1 zákona o DPH a je povinná podať žiadosť o registráciu pre daň daňovému úradu do 20. dňa kalendárneho mesiaca nasledujúceho po mesiaci, v ktorom dosiahla obrat. Žiadosť sa podáva miestne príslušnému daňovému úradu. Zákon o DPH umožňuje podať žiadosť o registráciu pre daň aj zdaniteľnej osobe, ktorá nedosiahla obrat. V takomto prípade ide o tzv. dobrovoľnú registráciu. 
Daňový úrad je povinný zaregistrovať zdaniteľnú osobu pre daň, vydať je osvedčenie o registrácii a prideliť jej identifikačné číslo pre daň najneskôr do tridsiatich dní od doručenia žiadosti o registráciu pre daň.

2.4 Registračná povinnosť

Podľa zákona o DPH registrácia pre daň je konanie, ktorým sa zo zdaniteľnej osoby stane osoba registrovaná pre daň. Rozlišujeme osobu registrovanú pre daň, ktorá má postavenia platiteľa dane z pridanej hodnoty, a osobu registrovanú pre daň, ktorá nemá postavenie platiteľa dane, ale je tzv. nadobúdateľom tovaru príp. služby.

Zákon o DPH upravuje registráciu platiteľa dane v § 4 až § 6. Postupne je tak upravená registrácia zdaniteľnej osoby (tuzemskej a zahraničnej), ktorá sa stane platiteľom dane. Osoba, ktorá sa stane platiteľom dane, je povinná uplatňovať daň pri dodávkach tovarov a služieb, a zároveň má právo na odpočítanie dane z nadobudnutých tovarov a služieb, ktoré použije na svoje podnikanie. V § 7 a § 7a je potom upravená registrácia osoby (nadobúdateľa tovaru, nadobúdateľa služby), ktorá bude povinná požiadať o registráciu, ale nestane sa platiteľom dane, t. j. nebude mať právo na odpočítanie dane, ale bude mať len povinnosť zdaniť nadobudnutie tovaru alebo služby z iného členského štátu.

Povinnosť registrácie podľa § 4 zákona o DPH má zdaniteľná osoba so sídlom alebo miestom podnikania v tuzemsku (napr. aj prevádzkareň zahraničnej osoby), s bydliskom v tuzemsku (zdržiava sa v tuzemsku), ak dosiahne obrat za najviac 12 prechádzajúcich po sebe idúcich kalendárnych mesiacov 49 790 eur. 
Povinnosť registrácie sa vzťahuje aj na osoby podnikajúce formou združenia, ak dosiahnu obrat zo spoločnej činnosti a z činnosti jednotlivých členov združenia. 
Okrem toho zákon o DPH umožňuje, aby sa zdaniteľná osoba registrovala pre daň aj bez dosiahnutia zákonom ustanoveného obratu. V takomto prípade ide tzv. dobrovoľnú registráciu.

V § 5 zákona o DPH je riešená registrácia zahraničnej právnickej a fyzickej osoby, ktorá nemá v tuzemsko sídlo, miesto podnikania alebo prevádzkáreň. Každá takáto zahraničná osoba je povinná podať žiadosť o registráciu Daňovému úradu Bratislava I pred začatím vykonávania činnosti, ktorá je predmetom dane v tuzemsku. Registrácia zahraničnej osoby nie je podmienená dosiahnutím obratu na registráciu pre daň, ako to ustanovuje § 4 zákona o DPH. 

Ustanovenia § 7 zákona o DPH upravujú registráciu pre daň nadobúdateľa tovaru, t. j. zdaniteľnej osoby, ktorá nie je platiteľom dane, alebo právnickej osoby, ktorá nie je zdaniteľnou osobou (napríklad rozpočtová a príspevková organizácia, územná samospráva, právnická osoba, ktorá nevykonáva podnikateľskú činnosť – nadácia, charitatívna organizácia a pod.), ak nadobudne tovar v tuzemsku z iného členského štátu (nakúpi tovar v ktoromkoľvek členskom štáte ES) a jeho hodnota bez dane v kalendárnom roku dosiahne výšku 13 491,45 eura. Žiadosť o registráciu podáva miestne príslušnému daňovému úradu. 
Zákon o DPH umožňuje registrovať sa takejto osobe pred dosiahnutím limitu nadobudnutia (dobrovoľná registrácia). Takto registrovaná osoba pre daň má postavenie nadobúdateľa tovaru.

Podľa § 7a zákona o DPH sa registruje pre daň zdaniteľná osoba, ktorá nie je platiteľom dane, ak je príjemcom služby z iného členského štátu, ktorá podlieha zdaneniu v tuzemsku. Registrácie je tiež potrebná, ak takáto osoba poskytuje službu do iného členského štátu zdaniteľnej osobe, ktorá je povinná túto službu zdaniť v členskom štáte svojho usadenia na základe prenesenia daňovej povinnosti.
Zdaniteľná osoba je povinná podať žiadosť o registráciu pre daň pred prijatím služby od zdaniteľnej osoby z iného členského štátu, príp. pred dodaním služby s miestom plnenia v inom členskom štáte, ak je príjemca služby povinný platiť daň v štáte svojho usadenia. Registrácia nie je viazaná na dosiahnutie obratu.
Registračná povinnosť podľa § 7a zákona o DPH nevzniká zdaniteľnej osobe, ak je príjemcom služby z tretieho štátu a ani v prípade, ak poskytne službu do tretieho štátu.

2.5 Zdaniteľné obchody

V ustanoveniach § 8 až § 12 zákona o DPH sú špecifikované jednotlivé druhy zdaniteľných obchodov, ktorými sú dodanie tovaru, dodanie služby, nadobudnutie tovaru v tuzemsku z iného členského štátu a dovoz tovaru. Okrem toho sa definuje, čo nie je dodaním tovaru a služby.

Dodaním tovaru podľa § 8 zákona o DPH je prevod práva nakladať s hmotným majetkom ako vlastník. Hmotným majetkom sú hnuteľné a nehnuteľné veci ako aj elektrina, plyn, voda, teplo, chlad a bankovky a mince na zberateľské účely. Dodaním tovaru je tiež dodanie stavby alebo jej časti, odovzdanie tovaru na základe nájomnej zmluvy, podľa ktorej sa vlastníctvo k predmetu nájomnej zmluvy nadobudne najneskôr zaplatením poslednej splátky. Pokiaľ však pôjde o nájomné zmluvy s dojednaným právom (nie povinnosťou) kúpy prenajatej veci, nájom sa považuje za dodanie služby. 
Zákon o DPH tiež ustanovuje, že dodaním tovaru bude aj osobná spotreba platiteľa dane a jeho zamestnancov, bezodplatné dodanie tovaru alebo dodanie tovaru na iný účel ako na podnikanie. Za dodanie tovaru za protihodnotu sa bude považovať jeho premiestnenie z tuzemska do iného členského štátu, pričom tovar je vo vlastníctve zdaniteľnej osoby. Napríklad platiteľ dane z Bratislavy premiestni tovar do svojej prevádzky v Brne.
Premiestnením tovaru za protihodnotu nebude napríklad premiestnenie:
- za účelom dodania tovaru do iného členského štátu s inštaláciou alebo montážou,
- tovaru do iného členského štátu za účelom jeho zásielkového predaja,
- za účelom dodania tovaru na palubách lietadiel, lodí a vlakov počas osobnej dopravy na území ES,
- tovaru určeného na vývoz, ak colné konanie prebehlo v tuzemsku.

Dodaním služby podľa § 9 zákona o DPH je každé plnenie, ktoré nie je dodaním tovaru. Ako služba sa budú posudzovať tiež prevod práva k nehmotnému majetku vrátane poskytnutia práv k priemyselnému alebo inému duševnému vlastníctvu, poskytnutie práva užívať hmotný majetok a pod. Dodaním služby za protihodnotu je tiež užívanie hmotného majetku na osobnú spotrebu platiteľa, jeho zamestnancov alebo na iný účel ako na podnikanie a tiež bezodplatné dodanie služby. 

Podľa § 10 zákona o DPH dodaním tovaru a dodaním služby nie je:
- predaj podniku alebo jeho časti, ktorý tvorí samostatnú organizačnú zložku, a
- vloženie podniku alebo jeho časti ako nepeňažný vklad do obchodnej spoločnosti alebo družstva
za predpokladu, že nadobúdateľ je platiteľom dane alebo sa stáva platiteľom dane dňom predaja podniku alebo vloženia vkladu. Ak je nadobúdateľom osoba, ktorá výlučne alebo prevažne dodáva tovary a služby oslobodené od dane (bez možnosti odpočítania dane), pôjde o dodanie tovaru a služby. Táto výnimka sa však nevzťahuje na predaj alebo vloženie podniku alebo jeho časti v prípade, ak predávajúci a aj kupujúci vykonávajú výlučne alebo prevažne dodávky tovarov a služieb s oslobodením od dane (bez možnosti odpočítania dane).
Dodaním služby nie je emisia cenného papiera emitentom, postúpenie pohľadávky a tiež dosiahnutie úroku z peňažných prostriedkov na účte v banke, ak platiteľ nie je bankou.
Nadobudnutím tovaru v tuzemsku z iného členského štátu podľa § 11 zákona o DPH je nadobudnutie práva nakladať ako vlastník s hnuteľným hmotným. 
Nadobudnutie tovaru je predmetom dane, ak nadobúdateľ (kupujúci) je zdaniteľná osoba, právnická osoba, ktorá nie je zdaniteľnou osobou, alebo zahraničná osoba identifikovaná pre daň v inom členskom štáte a dodávateľom je osoba identifikovaná pre daň v inom členskom štáte, pričom tovar dodala za protihodnotu. 
Rovnako ako nadobudnutie tovaru za protihodnotu sa posudzuje premiestnenie tovaru z iného členského štátu do tuzemska.
Nadobudnutie tovaru nie je predmetom dane, ak by dodanie takéhoto tovaru bolo oslobodené od dane. Predmetom dane nie je nadobudnutie tovaru nadobúdateľom, ak hodnota nadobudnutého tovaru nedosiahla 13 491,45 eura. 

Predmetom dane je vždy nadobudnutie nového dopravného prostriedku za protihodnotu každou osobou. Za nový dopravný prostriedok sa považuje:
- pozemné motorové vozidlo s objemom motora viac ako 48 cm3 alebo s výkonom väčším ako 7,2 kW (na prepravu osôb aj nákladov), ak nemá najazdených viac ako 6 000 km alebo neuplynulo šesť mesiacov od jeho prvého uvedenia do prevádzky,
- plavidlo dlhšie ako 7,5 m (na prepravu osôb aj nákladov), ak nebolo prevádzkované na vode viac ako 100 hodín alebo neuplynuli tri mesiace od jeho prvého uvedenia do prevádzky,
- lietadlo so štartovacou hmotnosťou väčšou ako 1 550 kg (na prepravu osôb aj nákladov), ak nenalietalo viac ako 40 prevádzkových hodín alebo neuplynuli tri mesiace od jeho prvého uvedenia do prevádzky.

V § 11a zákona o DPH je upravené nadobudnutie tovaru v tuzemsku z iného členského štátu v osobitnom prípade. Ide o zjednodušujúcu úprava pri nadobudnutí tovaru zahraničnou osobou, ktorá nemá v tuzemsku sídlo, miesto podnikania ani prevádzkareň. V podstate ide o systém tzv. konsignačných skladov. Podstatou je premiestnenie tovaru zahraničnou osobou z iného členského štátu do tuzemska, pričom tovar je umiestnený v sklade a určený na dodanie pre jediného, vopred určeného, odberateľa tovaru, ktorý sa podľa dohodnutých zmluvných podmienok následne stane vlastníkom tovaru. Tovar sa bude postupne predávať zahraničnou osobou zo skladu podľa potrieb odberateľa. V takomto prípade sa daňová povinnosť z tovaru nadobudnutého v tuzemsku z iného členského štátu prenesie na odberateľa tovaru, ktorý je platiteľom dane v tuzemsku a je povinný platiť daň. Premiestnený tovar z iného členského štátu do tuzemska je stále vo vlastníctve zahraničnej osoby. 

Dovozom tovaru podľa je § 12 zákona o DPH vstup tovaru z územia tretích štátov na územie EÚ. Dovoz tovaru sa nemusí realizovať len do tuzemska, ale kdekoľvek na územie EÚ. Ak je dovoz tovaru realizovaný do tuzemska, budú sa na daň vzťahovať ustanovenia colných predpisov. Správcami dane pri dovoze tovaru sú colné orgány.

2.6 Miesto zdaniteľného obchodu

Po vymedzení jednotlivých druhov zdaniteľných obchodov nasleduje v zákone o DPH v § 13 až § 18 definovanie miesta zdaniteľného obchodu, ktoré je dôležité z hľadiska aplikácia tohto zákona na konkrétny druh zdaniteľného obchodu. Ak je miesto zdaniteľného obchodu v tuzemsku, potom takýto obchod podlieha dani podľa platného zákona. Ak však bude miesto zdaniteľného obchodu mimo tuzemska, nebude podliehať slovenskému zákonu o DPH a nebude predmetom dane v tuzemsku.

Miesto dodania tovaru podľa § 13 zákona o DPH v prípade, ak je spojené s odoslaním alebo prepravou je tam, kde sa tovar nachádza v čase, keď sa odoslanie alebo preprava začína uskutočňovať. Tento princíp neplatí, ak sa tovar dodáva s inštaláciou alebo montážou, vtedy je miesto dodania tovaru tam, kde sa inštalácia alebo montáž uskutoční. Výnimkou je tiež prípad, ak odoslanie alebo preprava začína na území tretieho štátu, potom je miesto dodania tovaru u dovozcu, príp. ďalších dodaní tovaru, členský štát dovozu. V prípade, ak sa uskutoční dodanie bez odoslania alebo prepravy, je miesto dodania tam, kde sa tovar nachádza v čase, kedy sa jeho dodanie uskutoční. V prípade dodania tovaru na palubách lietadiel, lodí a vlakov v rámci osobnej dopravy na území ES je miesto dodadnia tam, kde sa doprava začína.

Pravidlá týkajúce sa určenia miesta poskytnutia služieb sú od roku 2010 upravené v nových ustanoveniach § 15 a § 16 zákona o DPH tak, aby platilo, že miesto zdanenia je tam, kde dochádza ku konečnej spotrebe. Napriek tomuto pravidlu však z administratívnych a politických dôvodov sú potrebné výnimky zo všeobecného pravidla (§ 16 zákona o DPH).

Všeobecné pravidlá upravuje § 15 zákona o DPH tak, že
- ak ide o služby poskytnuté zdaniteľnej osobe, je miesto ich dodania a teda aj zdanenia v štáte, kde má sídlo ekonomickej činnosti (kde je usadený) príjemca služby,
- ak ide o služby poskytnuté inej ako zdaniteľnej osobe (nezdaniteľnej osobe), je miesto ich dodania a teda aj zdanenia v štáte, kde je usadený poskytovateľ (dodávateľ) služby.

Všeobecné pravidlo na určenie miesta dodania služby zdaniteľnej osobe sa uplatňuje na väčšinu služieb, ktoré sú im dodané, a v zásade je to miesto ich usadenia. Toto pravidlo sa použije napr.:
- pri preprave tovaru (aj preprave tovaru rámci vnútorného trhu) vrátane doplnkových služieb (nakladanie, vykladanie, manipulácia a pod.),
- pri sprostredkovateľských službách,
- pri ocenení hnuteľného hmotného majetku a prácach na hnuteľnom hmotnom majetku,
- pri dlhodobom prenájme dopravných prostriedkov (pri prenájme všetkých druhov dopravných prostriedkov trvajúcom viac ako 30 dní, ale v prípade prenájmu plavidiel v trvaní viac ako 90 dní),
- pri elektronicky dodávaných službách (napr. poskytovanie webových stránok vrátene hosťovania na týchto stránkach, diaľkové udržiavanie programového vybavenia, dodanie softvéru, dodanie obrazov, textu a informácií, dodanie hudby filmov, hier, vysielanie udalostí, politické, kultúrne, umelecké, športové vysielanie, vyučovanie na diaľku),
- pri nehmotných (katalógových) službách (napr. reklamné služby, poradenské, inžinierske, technické, právne, účtovné, audítorské, prekladateľské, tlmočnícke a pod. služby, prevod a postúpenie autorských práv a im podobných práv, patentov, licencií, ochranných známok, bankové, finančné, poisťovacie a zaisťovacie služby, poskytnutie zamestnancov, telekomunikačné služby, služby rozhlasového a televízneho vysielania, prenos emisných kvót, poskytnutie prístupu a prepravy alebo prenosu cez rozvodný systém zemného plynu a elektriny); ide v podstate o služby, ktoré boli do konca roku 2009 uvedené v § 15 ods. 8 zákona o DPH.
Toto pravidlo sa nepoužije napr.:
- pri službe vzťahujúcej sa na nehnuteľný majetok,
- pri krátkodobom prenájme dopravných prostriedkov (pri prenájme všetkých druhov dopravných prostriedkov nepresahujúcom 30 dní, a v prípade prenájmu plavidiel nepresahujúcom 90 dní),
- pri kultúrnych, umeleckých, športových, vedeckých, vzdelávacích, zábavných a podobných službách (služby na výstavách a veľtrhoch) vrátane ich organizovania a súvisiacich služieb,
- pri doprave osôb,
- pri reštauračných a stravovacích službách,
- pri reštauračných a stravovacích službách poskytnutých na palubách lodí, lietadiel alebo vo vlakoch (preprava na území EÚ).

V prípade poskytovania služby osobe inej ako zdaniteľnej (nezdaniteľnej) osobe sa od roku 2010 používa ako všeobecné pravidlo pre určenie miesta ich dodania pravidlo, ktoré bolo základné pre určenie miesta dodania služby do konca roku 2009, a miesto dodania je tam, kde je usadený dodávateľ služby.

Všeobecné pravidlá pre určenie miesta dodania služby sa uplatnia v prípade, ak sa miesto dodania neurčí podľa osobitných pravidiel uvedených v § 16 zákona o DPH. Je preto vhodné, aby poskytovateľ služby pri určení miesta jej dodania najprv posúdil, či pre dodanú službu neplatí niektoré z osobitných pravidiel. Ak pre poskytnutú službu neplatí žiadne z osobitných pravidiel, potom sa uplatní jedno z dvoch základných pravidiel podľa § 15 ods. 1 zákona pre službu dodanú zdaniteľnej osobe alebo podľa § 15 ods. 2 zákona pre službu dodanú inej ako zdaniteľnej osobe.

Zdaniteľná osoba, ktorá vykonáva aj činnosti, ktoré nie sú predmetom dane, sa na účely určenia miesta dodania služby (podľa § 15 a 16 zákona) považuje za osobu zdaniteľnú pre všetky služby, ktoré sú jej dodané. Právnická osoba, ktorá nie je zdaniteľnou osobou, ale je identifikovaná pre daň, sa na účely určenia miesta dodania služby (podľa § 15 a 16 zákona) považuje za zdaniteľnú osobu.
Osobitné pravidlá, ktoré upravuje § 16 zákona o DPH, znamenajú, že miesto dodania niektorých druhov služieb sa neurčí podľa niektorého z dvoch všeobecných pravidiel uvedených v § 15 zákona o DPH.
Niektoré osobitné pravidlá pre určenie miesta dodania služby sa rovnako uplatňujú v prípade, ak je táto služba dodaná zdaniteľnej osobe a aj v prípade, ak je dodaná inej ako zdaniteľnej osobe. Zároveň ustanovenia obsahujú aj osobitné pravidlá, podľa ktorých sa miesto dodania služby posúdi len v prípade, ak je služba dodaná inej ako zdaniteľnej osobe.

Osobitné pravidlá, ak je služba dodaná zdaniteľnej osobe aj nezdaniteľnej osobe sa uplatňujú:

- pri službe vzťahujúcej sa na nehnuteľnosť vrátane realitných činností, činností znalcov, ubytovacích služieb, poskytnutia práva užívať nehnuteľnosť, príprava a koordinácia stavebných prác (napr. služby architektov, stavebného dozoru) je miesto dodania tam, kde sa nehnuteľnosť nachádza,

- pri krátkodobom prenájme dopravných prostriedkov (ak je obdobie nájmu do 30 dní pri všetkých druhoch dopravných prostriedkov okrem nájmu plavidiel, kde je obdobie nájmu do 90 dní), je miesto dodania tam, kde sa dopravný prostriedok fyzicky dá k dispozícii zákazníkovi,

- pri kultúrnych, umeleckých, športových, vedeckých, vzdelávacích, zábavných a podobných službách (napr. služby na výstavách a veľtrhoch) vrátane ich organizovania a s nimi súvisiacich doplnkových službách, je miesto dodania tam, kde sa fyzicky vykonajú,

- pri doprave osôb je miesto dodania tam, kde sa vykoná; ak vo viac ako v jednom štáte, potom sa miesto dodania určí pomerne k prejdeným vzdialenostiam v príslušných štátoch,

- pri reštauračných a stravovacích službách (s výnimkou ich poskytnutia pri osobnej preprave na území EÚ na palube lietadiel, lodí alebo vo vlakoch) je majú miesto dodania tam, kde sa fyzicky poskytnú,

- pri reštauračných a stravovacích službách fyzicky poskytnutých na palubách lodí, lietadiel alebo vo vlakoch pri výkone osobnej dopravy na území EÚ je miesto dodania tam, kde so osobná doprava začína; cesta späť sa na účely určenia miesta dodania reštauračných a stravovacích služieb pri uvedenej doprave považuje za samostatnú dopravu,

Osobitné pravidlá, ak je služba dodaná len osobe inej ako zdaniteľnej (nezdaniteľnej osobe) sa uplatňujú:

- pri preprave tovaru medzi členskými štátmi je miesto dodania tam, kde sa preprava tovaru začína; ide o prepravu, ktorej miesto začatia a miesto skončenia sa nachádza na území rôznych členských štátov a miesto jej začatia sa posudzuje bez ohľadu na prekonanú vzdialenosť do miesta, kde sa nachádza tovar, a miesto skončenia je miesto, kde sa preprava tovaru skutočne skončí,

-  pri preprave tovaru inej ako je preprava tovaru medzi členskými štátmi je miesto dodania tam, kde sa preprava tovaru vykonáva; ak sa preprava vykonáva vo viac ako v jednom štáte, považuje sa za vykonanú v týchto štátoch pomerne k prekonaným vzdialenostiam,

- pri doplnkových službách pri preprave (napr. nakladanie, vykladanie, manipulácia a podobné služby) je miesto dodania tam, kde sa tieto služby fyzicky vykonajú,

- pri ocenení hnuteľného hmotného majetku a prácach na hnuteľnom hmotnom majetku je miesto dodania tam, kde sa fyzicky vykonajú,

- pri sprostredkovaní tovaru alebo služby, ak sprostredkovateľ koná v mene a na účet inej osoby, je miesto dodania tam, kde je miesto dodania alebo nadobudnutia tovaru alebo služby, ktoré sú sprostredkované,

Pri dovoze tovaru je miestom dovozu podľa § 18 zákona o DPH ten štát, kde sa tovar nachádza v čase, keď vstupuje na územie EÚ. Z tohto princípu tvoria výnimku také dovozy tovaru, ktoré pri vstupe na územie EÚ majú postavenie dočasne uskladneného tovaru, tovaru umiestneného v slobodnom colnom pásme alebo sklade, sú v režime aktívny zušľachťovací styk, v režime vonkajší tranzit. Znamená to, že v takýchto prípadoch je miestom dovozu ten členský štát, kde sa tieto colné režimy ukončia.

2.7 Daňová povinnosť

Najprv treba uviesť, že pre vznik daňovej povinnosti je dôležité určenie miesta zdaniteľného obchodu. Všetky zdaniteľné obchody, ktorých miesto uskutočnenia sa nachádza v tuzemsku, t. j. na území Slovenskej republiky, sú predmetom dane podľa zákona o DPH. Predmetom dane je teda dodanie tovaru v tuzemsku, poskytnutie služby v tuzemsku, nadobudnutie tovaru v tuzemsku z iného členského štátu a dovoz tovaru do tuzemska, t. j. ak napr. tovar z tretieho štátu je prepustený do voľného obehu v tuzemsku. V súvislosti s miestom zdaniteľného obchodu v tuzemsku treba upozorniť, že okrem vzniku daňovej povinnosti môžu nastať aj prípady, keď sa daň uplatňovať nebude, lebo zdaniteľný obchod je oslobodený od dane.

Daňová povinnosť pri dodaní tovaru vzniká podľa § 19 ods. 1 zákona o DPH dňom jeho dodania. Dňom dodania tovaru je deň, keď kupujúci nadobudne právo nakladať s tovarom ako vlastník, tzn., že pre vznik daňovej povinnosti nie je podstatný prechod vlastníckeho práva k tovaru z predávajúceho na kupujúceho.

Daňová povinnosť pri dodaní služby vzniká podľa § 19 ods. 2 zákona o DPH dňom dodania služby. Všetky plnenia, ktoré nie sú dodaním tovaru, sa považujú za dodanie služby. 

Ak platiteľ dane poskytuje službu opakovane alebo čiastkovo počas trvania zmluvy, napríklad dodávky elektrickej energie, plynu, tepla, poskytovanie internetového pripojenia a pod., potom sa služba považuje za dodanú posledným dňom obdobia, na ktoré sa platba za opakovane alebo čiastkovo dodávanú službu vzťahuje.
Z jednoznačne určeného dňa dodania a aj vzniku daňovej povinnosti (posledný deň obdobia, na ktoré s vzťahuje platba) platia niektoré výnimky. 
Prvá výnimka (§ 19 ods. 3 písm. a) sa vzťahuje na prípady, ak je dohodnutá platba za čiastkovo alebo opakovane dodávaný tovar alebo službu, pričom musí ísť o službu inú ako tú, pri ktorej sa miesto dodania určí podľa všeobecného pravidla - § 15 ods. 1 zákona (služba dodaná zdaniteľnej osobe) a povinný platiť daň je príjemca za obdobie dlhšie ako 12 kalendárnych mesiacov, potom sa tovar alebo služba považujú za dodané posledným dňom každého 12. kalendárneho mesiaca, až kým sa dodanie tovaru alebo služby neskončí. Tzn., ak je dohodnutá zmluva na opakovane dodávanú službu, ktorá sa začne plniť od marca 2010, na obdobie 30 mesiacov, t. j. do konca júla 2012 a platba je dohodnutá za obdobie 15 mesiacov, potom podľa § 19 ods. 3 písm. a) zákona sa opakovane dodávané služby považujú za dodané posledným dňom každého 12. kalendárneho mesiaca až do skončenia jej poskytovania. Dňom dodania služby a dňom vzniku daňovej povinnosti bude 28. február 2011, 29. február 2012 a 31. júl 2012.
Druhá výnimka (§ 19 ods. 3 písm. b) sa vzťahuje na prípady, ak sa dodáva služba (opakovane alebo čiastkovo) počas obdobia dlhšieho ako 12. mesiacov s miestom dodania podľa § 15 ods. 1 zákona zdaniteľnej osobe, pri ktorej je povinný platiť daň príjemca (prechod daňovej povinnosti, tzn. že služba je poskytnutá do iného štátu alebo opačne) a platba je dohodnutá za dlhšie obdobie ako 12 kalendárnych mesiacov, považuje sa služba za dodanú posledným dňom každého kalendárneho roka, až kým sa dodanie služby neskončí. V tomto prípade je dňom dodania a dňom vzniku daňovej povinnosti jednoznačne posledný deň kalendárneho roka, t.j. 31. december.
Tretia výnimka (§ 19 ods. 3 písm. c) sa uplatňuje na prípady opakovane poskytovaného nájmu nehnuteľnosti platiteľom dane, ktorý okrem nájmu požaduje osobitne aj úhradu presne dodaného množstva elektriny, plynu, vody a tepla. V tomto prípade sú tieto tovary považované za dodané dňom vyhotovenia faktúry, ktorou platiteľ požaduje platbu za tieto tovary. 
Štvrtá výnimka (§ 19 ods. 3 písm. d) sa vzťahuje na opakovane poskytnuté elektronické komunikačné siete a elektronické komunikačné služby vrátane súvisiacich elektronických služieb osobami, ktoré majú na poskytovanie takýchto služieb povolenie podľa zákona č. 610/2003 Z. z. o elektronických komunikáciách. Pri týchto službách sa za deň dodania považuje deň vyhotovenia faktúry. Ak nie je faktúra vyhotovená do konca 3. kalendárneho mesiaca nasledujúceho po kalendárnom mesiaci, v ktorom bola služba dodaná, daňová povinnosť vznikne zo zákona posledným dňom tretieho kalendárneho. Ktorý nasleduje po mesiaci, v ktorom bola služba dodaná. Súčasne je potrebné upozorniť, že ak sú uvedené služby dodané príjemcovi z iného členského štátu, na ktorého prechádza povinnosť platiť za tieto služby daň, deň dodania sa určí podľa § 19 ods. 3 prvej vety, prípadne podľa § 19 ods. 3 písmeno b) zákona (pri platbe dohodnutej za obdobie dlhšie ako 12 kalendárnych mesiacov). Takto sa posudzuje napríklad poskytovanie služieb káblovej televízie, mobilných operátorov, poskytovanie prístupu na internet a pod. 

Daňová povinnosť pri nadobudnutím tovaru v tuzemsku z iného členského štátu vzniká podľa § 20 zákona o DPH buď v 15. deň kalendárneho mesiaca nasledujúceho po kalendárnom mesiaci, keď bol tovar dodaný, alebo v deň vyhotovenia faktúry, ak bola faktúra vyhotovená pred uvedeným 15. dňom. Súčasne platí, že nadobudnutie tovaru v tuzemsku z iného členského štátu sa považuje za uskutočnené, ak by takýto tovar bol považovaný za dodaný v tuzemsku, t. j. nadobúdateľ môže nakladať ako vlastník s hnuteľným hmotným majetkom (tovarom). Aby mohol nadobúdateľ (kupujúci) nakladať s tovarom ako vlastník, musí mať tovar fyzicky k dispozícii, tzn. že musí byť prepravný z iného členského štátu do tuzemska. 
Ak porovnáme vznik daňovej povinnosti pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu s dňom dodania tovaru z tuzemska do iného členského štátu, zistíme, že obidva momenty sa určujú rovnako. Súvisí to s mechanizmom, ktorý umožní, aby na jednej strane vznikla platiteľovi dane daňová povinnosť a súčasne aj právo na odpočítanie dane v rovnakom zdaňovacom období. Takto nemusí platiteľ dane efektívne platiť daň správcovi dane, ale je preňho len evidenčnou položkou. Iná je však situácia v prípade osoby registrovanej pre daň podľa § 7 zákona, t. j. nadobúdateľa tovaru, ktorý má povinnosť zdaniť nadobudnutý tovar, ale nemá právo na odpočítanie dane, lebo nie je platiteľom dane. Nadobúdateľovi dane vznikne povinnosť odviesť daň miestne príslušnému správcovi dane a podať daňové priznanie za kalendárny mesiac, v ktorom mu vznikla daňová povinnosť, a to najneskôr do 25. dňa nasledujúceho mesiaca.

Daňová povinnosť pri dovoze tovaru vzniká podľa § 21 zákona o DPH dňom prijatia colného vyhlásenia na prepustenie tovaru do príslušného colného režimu, alebo dňom, v ktorom colný dlh vznikol iným spôsobom, ako prijatím colného vyhlásenia. Nie každý colný režim je však spojený so vznikom daňovej povinnosti. Daňová povinnosť vzniká len pri prepustení tovaru do colného režimu voľný obeh, do colného režimu aktívny zušľachťovací styk v systéme vrátenia, ukončením colného režimu dočasné použitie, pri späť dovážanom tovare prepustením do colného režimu voľný obeh z colného režimu pasívny zušľachťovací styk. Okrem toho daňová povinnosť vznikne v prípade nezákonného dovozu tovaru a v prípade, ak bo tovar odňatý colnému dohľadu. V súvislosti so vznikom daňovej povinnosti treba uviesť, že splatnosť dane sa posudzuje rovnako ako splatnosť cla.

2.8 Základ dane

Základ dane podľa § 22 zákona o DPH pri dodaní tovaru a služby (t. j. suma, z ktorej sa vypočíta daň podľa zákonom stanovenej sadzby) je všetko, čo dodávateľ za dodanie tovaru alebo poskytnutie služby prijal alebo má prijať ako protihodnotu plnenia od príjemcu alebo inej osoby, zníženú o daň. Na základe týchto skutočností je možné uviesť, že zo základu dane sa musí daň vypočítať vždy, keď vznikne daňová povinnosť, pričom nie je rozhodujúce, či za dodaný tovar alebo poskytnutú službu príjemca požadovanú protihodnotu zaplatil alebo nezaplatil. 
Do základu dane sa zahŕňajú aj iné dane, clá a poplatky vzťahujúce sa na tovar alebo službu (napríklad spotrebné dane, clo zaplatené pri dovoze tovaru) a tiež súvisiace náklady (výdavky), napríklad provízia, náklady na balenie, náklady na prepravu a náklady poistenia požadované dodávateľom od kupujúceho alebo zákazníka. 
Prechodné položky, teda výdavky platené v mene a na účet kupujúceho alebo zákazníka, ktoré dodávateľ požaduje od kupujúceho alebo zákazníka, sa do základu dane nezahŕňajú, napríklad ak advokát platí v mene a na účet klienta rôzne poplatky pri jeho právnom zastupovaní (uhradenie správneho poplatku), potom tieto poplatky nie sú súčasťou základu dane advokátom poskytnutej právnej služby. Platiteľ dane môže v čase dodania tovaru alebo poskytnutia služby znížiť základ dane, ak poskytne zľavu z ceny (napríklad za odber určitého množstva tovaru) alebo za skoršiu úhradu ceny.

Podľa § 23 zákona o DPH sa určuje základ dane pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu. V tomto prípade sa postupuje rovnako, ako pri určení základu dane pri dodaní tovaru a služby. Bude to protihodnota, ktorú od nadobúdateľa tovaru požaduje dodávateľ za dodaný tovar, tzn. všetko, čo už uhradil alebo má uhradiť nadobúdateľ. Aj v tomto prípade platí, že do základu dane sa zahŕňajú iné dane, clá a poplatky, súvisiace náklady. Základ dane neobsahuje prechodné položky a ani zľavy poskytnuté pri dodaní tovaru alebo služby.

Pri dovoze tovaru je podľa § 24 zákona o DPH základom dane hodnota určená na colné účely podľa colných predpisov. V prípade, že súčasťou hodnoty určenej na colné účely nie sú dane, clá a iné platby splatné v zahraničí a splatné pri dovoze tovaru okrem dane, ktorá sa má vymerať, a súvisiace náklady (výdavky), ako napríklad provízia, náklady na balenie, náklady na prepravu a náklady poistenia vzniknuté do prvého miesta určenia v tuzemsku sa tiež zahŕňajú do základu dane pri dovoze tovaru.

Ustanovenie § 25 zákona o DPH určuje, v akých prípadoch vzniká povinnosť opraviť základ dane pri dodaní tovaru alebo služby a pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu. 
Povinnosť opraviť základ dane pri dodaní tovaru alebo služby a pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu vzniká z dôvodu úplného alebo čiastočného zrušenia dodávky tovaru alebo služby a tiež úplného alebo čiastočného vrátenia dodávky tovaru. Ďalším dôvodom na opravu základu dane je dodatočné zníženie ceny tovaru alebo služby (po vzniku daňovej povinnosti). Aj pri zvýšení alebo znížení ceny tovaru alebo služby vzniká povinnosť opraviť základ dane. Pri nadobudnutí tovaru, ktorý podlieha spotrebnej dani, sa základ dane zníži o spotrebnú daň, ktorú nadobúdateľ zaplatil v štáte odoslania alebo prepravy, ak mu tento štát túto daň vráti. 
Rozdiel medzi pôvodným a opraveným základom dane sa uvedie do daňového priznania v zdaňovacom období, v ktorom sa oprava základu dane uskutočnila na základe vyhotovenia dokladu.
Ak nastanú prípady opravy základu dane pri dovoze tovaru podľa colných predpisov, a nepôjde o prípady, keď dovozca môže daň z dovezeného tovaru v plnom rozsahu odpočítať, môže dovozca požiadať colný orgán o vrátenie dane (ak už bola zaplatená) alebo odpustenie dane (ak ešte nebola zaplatená). Napr. ak sa preukáže, že suma cla nebola dlžná podľa zákona, že colné vyhlásenie bolo vyhlásené za neplatné, že sa preukáže, že tovar bol odmietnutý dovozcom ako chybný alebo nespĺňajúci podmienky zmluvy.
Základ dane a daň sa nemusí opraviť, ak platiteľ zníži cenu tovaru alebo služby po vzniku daňovej povinnosti voči inému platiteľovi za predpokladu, že na takom postupe sa obidve strany písomne dohodli.
	Pri oprave základu dane sa použije sadzba dane, ktorá bola platná v čase vzniku daňovej povinnosti pri zdaniteľnom obchode, na ktorý sa oprava základu dane vzťahuje.

2.9 Sadzby dane	

Sadzby dane upravuje § 27 zákona o DPH. Základná sadzba dane vo výške 19 % zo základu dane sa uplatňuje na tovary a služby. Okrem toho sa na tovary uvedené v prílohe č. 7 uplatňuje znížená sadzba dane 10 % zo základu dane. Znížená sadzba dane sa uplatňuje na farmaceutické výrobky (lieky, sacharín), vybrané zdravotnícke pomôcky pre zdravotne postihnuté osoby (sedačky do vane a vaňové zdviháky pre ťažko zdravotne postihnuté osoby, vychádzkové palice, palice so sedadielkom a podobné výrobky pre nevidiace a čiastočne vidiace osoby, zariadenia na automatické spracovanie dát s hlasovým alebo hmatovým výstupom pre nevidiacich a slabozrakých, vozíky pre telesne postihnuté osoby, okuliarové šošovky a kontaktné šošovky, hygienické vložky a tampóny používané pri inkontinencii, ortopedické zariadenia vrátane bariel, zosilňovače a načúvacie pomôcky pre nedoslýchavých), tlačené knihy, brožúry, letáky a podobné tlačiarenské výrobky, obrázkové knižky a hudobniny.

2.10 Oslobodenie od dane
Zákon o DPH oslobodzuje od dane niektoré zdaniteľné obchody, čo znamená, že platiteľ dane v takýchto prípadoch pri dodaní tovaru alebo poskytnutí služby daň neuplatňuje. Zákon o DPH rozlišuje dva druhy oslobodenia od dane podľa toho, či pri oslobodenom dodaní tovaru alebo poskytnutí služby platiteľ dane má alebo nemá nárok na odpočítanie dane z nakúpených tovarov a služieb, ktoré použil na oslobodené zdaniteľné obchody. Ak pri oslobodení od dane má platiteľ dane nárok na odpočítanie dane, ide o tzv. „pravé oslobodenie“, ak platiteľ dane nemá nárok na odpočítanie dane, ide o tzv. „nepravé oslobodenie“. 
Oslobodeniu od dane sa venuje časť zákona o DPH, ktorá zahŕňa ustanovenia § 28 až § 48, pričom druhy oslobodenia od dane, pri ktorých platiteľ dane nemá nárok na odpočítanie dane sú uvedené v ustanoveniach § 28 až § 41 a oslobodenia od dane, pri ktorých platiteľ dane má nárok na odpočítanie dane sú uvedené v ustanoveniach § 43 až § 48.

2.10.1 Oslobodenia od dane bez možnosti odpočítať daň – nepravé oslobodenie

Oslobodenie služieb a tovarov v tejto skupine je možné rozdeliť na:
- činností, ktoré majú verejnoprávny charakter (poštové služby, rozhlasové a televízne vysielacie služby, služby zdravotnej a sociálnej starostlivosti, výchovné, vzdelávacie, kultúrne služby, služby súvisiace so športom),
- niektoré finančné a poisťovacie služby, lotérie a iné podobné hry,
- prevod a prenájom nehnuteľností.

Podľa § 28 zákona o DPH sú od dane oslobodené poštové služby poskytované vo verejnom záujme za regulované poštové sadzby. Oslobodené od dane sú univerzálne poštové služby, ktoré definuje zákon č. 507/2001 Z. z. o poštových službách v znení neskorších predpisov a tiež niektoré finančné služby, napr. inkaso, výplata sociálnych dávok, platby, prevody, šeky, koncesionárske poplatky. Takéto služby na území Slovenskej republiky poskytuje Slovenská pošta. Spolu s univerzálnymi službami je od dane oslobodené aj dodanie tovaru, ktorý súvisí s univerzálnou poštovou službou. Poštové služby poskytované inými subjektami nie sú oslobodené od dane.

Zo sociálnych dôvodov je podľa § 29 zákona o DPH oslobodené od dane poskytovanie ambulantnej a ústavnej zdravotnej starostlivosti, ako ich vymedzuje zákon č. 576/2004 Z. z. o zdravotnej starostlivosti, službách súvisiacich s poskytovaním zdravotnej starostlivosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Oslobodenie od dane sa aplikuje na zdravotnú starostlivosť, ktorú poskytujú štátne aj neštátne zdravotnícke zariadenia podľa cit. zákona, a tiež tovary a služby priamo súvisiace s touto starostlivosťou vrátane liekov podávaných, napr. pri hospitalizácii pacienta v nemocnici. 

Rovnako ako pri zdravotnej starostlivosti zo sociálnych dôvodov sú podľa § 30 zákona o DPH oslobodené od dane služby sociálnej pomoci a služby súvisiace s ochranou detí a mládeže podľa zákona č. 195/1998 Z. z. o sociálnej pomoci v znení neskorších predpisov. Poskytovaním služieb sociálnej pomoci, je napr. opatrovateľská služba, organizovanie spoločného stravovania, prepravná služba, starostlivosť v zariadeniach sociálnych služieb vrátane služieb súvisiacich s ochranou detí a mládeže v týchto zariadeniach, sociálna pôžička vrátane tovarov dodaných s týmito službami podľa zákona č. 448/2008 Z. z. o sociálnych službách a o zmene a doplnení zákona č. 455/1991 Zb. o živnostenskom podnikaní (živnostenský zákon) v znení neskorších predpisov v znení zákona č. 317/2009 Z. z.. Podmienkou však je, aby boli poskytované právnickou alebo fyzickou osobou podľa zákona o sociálnej pomoci, ktorá je na základe predloženej žiadosti zapísaná do registra, ktorý vedie príslušný orgán. Služby sociálnej pomoci môžu poskytovať aj neziskové organizácie poskytujúce všeobecne prospešné služby (cirkvi, náboženské spoločnosti, nadácie, občianske združenia a pod.). Tieto neziskové právnické alebo fyzické osoby musia splniť jednu z podmienok definovaných v § 30 ods. 2 zákona o DPH, napr.:
- činnosť vykonávajú za iným účelom, ako je dosahovanie zisku, 
- sú zriadené a spravované na základe dobrovoľnosti (osoby nemajú priamy alebo nepriamy finančný prospech), 
- uplatňujú ceny schválené príslušným orgánom alebo nižšie ceny ako v prípade, ak je cieľom dosahovanie zisku. 

Oslobodené od dane sú podľa § 31 zákona o DPH výchovné a vzdelávacie služby v nadväznosti na zákon č. 245/2008 Z. z. o výchove a vzdelávaní (školský zákon) a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov a na zákon č. 131/2002 Z. z. o vysokých školách v znení neskorších predpisov. Oslobodenie od dane sa vzťahuje aj na výchovné a vzdelávacie služby poskytované právnickými alebo fyzickými neziskovými organizáciami (právnické alebo fyzické osoby, ktoré spĺňajú aspoň jednu z podmienok definovaných v § 30 zákona o DPH). Od daňovej povinnosti sú oslobodené aj činnosti poskytované podľa zákona č. 5/2004 Z. z. o službách zamestnanosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov pri vzdelávaní a príprave pre trh práce.
Od dane je oslobodené aj dodanie tovaru a dodanie služieb úzko súvisiacich s výchovnými službami a vzdelávacími službami osobami, ktoré výchovné a vzdelávacie služby poskytujú podľa tohto ustanovenia. 

Podľa § 34 zákon o DPH sú oslobodené od dane kultúrne služby, ak sú dodané právnickou osobou zriadenou zákonom (napr. Slovenským národným divadlom, Slovenskou filharmóniou, Maticou slovenskou), právnickou osobou zriadenou ministerstvom kultúry alebo vyšším územným celkom (napr. rôzne rozpočtové organizácie v oblasti kultúry, mestské divadlá) alebo neziskovou organizáciou (právnickou alebo fyzickou osobou, ktorá spĺňa aspoň jednu z podmienok definovaných v § 30 zákona o DPH). Kultúrne služby sú od dane oslobodené vrátane dodania tovarov úzko súvisiacich s dodaním týchto služieb. 

V oblasti verejnoprávnej televízie a rozhlasu sú oslobodené od dane vysielacie služby Slovenskej televízie, zriadenej zákonom č. 16/2004 Z. z. o Slovenskej televízii v znení neskorších predpisov, ako národnej, nezávislej, verejnoprávnej, informačnej, kultúrnej a vzdelávacej inštitúcie, a služby rozhlasového vysielania Slovenského rozhlasu, zriadeného zákonom č. 619/2003 Z. z. o Slovenskom rozhlase v znení neskorších predpisov, ako verejnoprávnej národnej, nezávislej, informačnej, kultúrnej a vzdelávacej inštitúcie. Oslobodenie sa však nevzťahuje na vysielania reklamy, telenákupu a sponzorovaných programov vrátane ich propagácie.
Od dane nie je oslobodené vysielanie komerčných televíznych a rozhlasových staníc (napr. vysielanie súkromných televízií, súkromných rádií). 

Oslobodené od dane sú podľa § 37 zákona o DPH poisťovacie služby a zaisťovacie služby vrátane sprostredkovania poistenia a sprostredkovania zaistenia. Pojem poisťovacie služby ako pojem komunitárneho práva sa vyznačuje podstatným znakom, podľa ktorého je poisťovacia operácia záväzok poisťovateľa za vopred uhradené poistné pokryť poistné riziko. Preto nie je dôležité, aké postavenie má subjekt, poskytujúci tieto služby podľa národnej legislatívy, ale podstatný je právny vzťah medzi poskytovateľom poisťovacej služby a klientom. 

Podľa § 38 zákona o DPH je od dane oslobodené dodanie a nájom nehnuteľnosti. Oslobodené je dodanie stavby alebo jej časti vrátane stavebného pozemku, na ktorom stavba stojí, ak sa toto dodanie uskutoční po piatich rokoch od prvej kolaudácie stavby, po ktorej sa stavba prvýkrát užívala, alebo odo dňa začatia prvého užívania stavby. Dodanie stavby do piatich rokov od kolaudácie je zdaňované. 
Od dane je oslobodené aj dodanie pozemku okrem dodania stavebného pozemku. Stavebným pozemkom sa podľa zákona č. 50/1976 Zb. o územnom plánovaní a stavebnom poriadku (stavebný zákon) v znení neskorších predpisov rozumie časť územia určená územným plánom obce alebo územným plánom zóny alebo územným rozhodnutím na zastavanie aj zastavaný pozemok. Ak sa dodáva stavebný pozemok, tento podlieha zdaneniu.
Zdaňuje sa nájom:
- ubytovacích zariadení (napr. v rôznych druhoch hotelov, v penziónoch, v turistických ubytovniach, v kempingoch a ubytovania v súkromí), 
- priestorov a miest na parkovanie vozidiel a 
- trvalo inštalovaných strojov a zariadení a bezpečnostných schránok. 
Platiteľ dane sa môže pri nájmoch nehnuteľností inej zdaniteľnej osobe rozhodnúť, či ich bude zdaňovať. Tzn., že takéto rozhodnutie môže urobiť voči podnikateľom, ktorí sú aj nie sú registrovaní pre daň, voči podnikateľom z iných členských štátov, ktorí nie sú registrovaní pre daň v tuzemsku, voči iným osobám ako podnikateľom, ak sú tieto osoby podľa § 3 zákona považované za zdaniteľné osoby (napr. aj len v určitom rozsahu).

Podľa § 39 zákona sú oslobodené od dane vybrané finančné služby bez ohľadu na to, aký subjekt ich poskytuje. 
Oslobodené od dane je napr. poskytnutie, dojednanie a sprostredkovanie pôžičky, úveru, úverovej a inej záruky, zmenárenská činnosť, prevod obchodného podielu a správa podielového fondu. Rovnako sa oslobodenie týka vkladov, platobného a zúčtovacieho styku, vydávania a správy platobných a úverových kariet a cestovných šekov, obchodovania s cennými papiermi, obstarávania inkasa. 
Oslobodenie od dane pri sprostredkovaní sporenia sa uplatňuje na všetky druhy (stavebné, dôchodkové). Medzi oslobodené finančné služby patrí aj správa dôchodkového fondu dôchodkovou správcovskou spoločnosťou a správa doplnkového dôchodkového fondu doplnkovou dôchodkovou spoločnosťou.
Od dane nie sú oslobodené konzultačné a poradenské služby, prenájom bezpečnostných schránok a pod.

2.10.2 Oslobodenia od dane s možnosťou odpočítať daň – pravé oslobodenie

Prvým druhom oslobodenia od dane s možnosťou odpočítania dane je oslobodenie dodania tovaru z tuzemska do iného členského štátu podľa § 43 zákona o DPH. Pre oslobodenie sa musia splniť zákonom stanovené podmienky. Základnou podmienkou pre oslobodenie tovaru odoslaného alebo prepraveného z tuzemska do iného členského štátu predávajúcim alebo nadobúdateľom tovaru alebo na ich účet je, aby predávajúci bol platiteľom dane v tuzemsku a nadobúdateľ bol osobou identifikovanou pre daň v inom členskom štáte. Okrem toho sa oslobodenie od dane vzťahuje aj na dodanie nového dopravného prostriedku, dodanie tovaru, ktorý je predmetom spotrebnej dane a premiestnenie tovaru z tuzemska do iného členského štátu, ak by dodanie pre inú osobu bolo oslobodené od dane.

Pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu je oslobodený od dane podľa § 44 zákona o DPH tovar v prípade, ak jeho dodanie alebo dovoz v tuzemsku sú oslobodené od dane, prípadne, ak je takýto tovar bezprostredne určený na ďalšie dodanie z tuzemska do iného členského štátu alebo do tretieho štátu.

Oslobodenie od dane pri trojstrannom obchode podľa § 45 zákona o DPH umožňuje zjednodušiť zdaňovanie pri uskutočnení obchodu medzi troma subjektami, ktoré sú identifikované pre daň v troch rôznych členských štátoch, pokiaľ je tovar fyzicky prepravený priamo od prvého obchodníka k tretiemu obchodníkovi podľa zákonom stanovených podmienok. Hlavnou podmienkou je, že všetky osoby zúčastnené na takomto obchode sú identifikované pre daň v troch rôznych členských štátoch. Dochádza dvakrát k fakturácii bez dane (tovar fakturuje dodávateľ aj prvý odberateľ) na základe splnenia podmienok trojstranného obchodu. Prvý dodávateľ fakturuje prvému odberateľovi bez dane na základe použitého identifikačného čísla pre daň. Prvý odberateľ fakturuje druhému odberateľovi bez dane tiež na základe použitia identifikačného čísla pre daň. K zdaneniu dôjde iba raz, to znamená, že osobou povinnou platiť daň je druhý odberateľ.

Oslobodený od dane je podľa § 47 zákona o DPH vývoz tovaru a služieb do tretích štátov, t. j. mimo územia ES. Odoslanie alebo prepravenie tovaru na územie tretích štátov sa preukazuje colným vyhlásením o prepustení do režimu vývoz s potvrdením colného orgánu o výstupe tovaru z územia ES a tiež dokladom o preprave alebo odoslaní tovaru. 
Oslobodenie sa vzťahuje aj na služby priamo spojené s vývozom tovaru vrátane prepravných a s nimi súvisiacich doplnkových služieb. Oslobodenie sa uplatňuje aj pri dodaní tovarov (napr. pohonných látok, potravín a pod.) pre zásobovanie plavidiel používaných na prepravu cestujúcich za odplatu (aj obchodnú, priemyselnú a rybársku činnosť) a lietadiel používaných v medzinárodnej doprave za odplatu.

Oslobodený od dane je dovoz tovaru podľa § 48 zákona o DPH za predpokladu, že ide o tovar, ktorý, ak je dodaný platiteľom dane v tuzemsku, je oslobodený od dane, napr.: dovoz lietadla leteckým dopravcom, ktorý vykonáva prevažne medzinárodnú prepravu, lebo aj dodanie takéhoto lietadla v tuzemsku je oslobodené od dane. 

2.11 Odpočítanie dane

Ustanovenie § 49 zákona o DPH vymedzuje právo platiteľa dane na odpočítanie dane. Právo na odpočítanie dane platiteľovi dane z tovarov a služieb vzniká v deň, kedy pri tomto tovare (službe) vznikla daňová povinnosť. Ide o všeobecný princíp, ktorý ešte neznamená samotné uplatnenie odpočítania dane. 

Platiteľ dane môže odpočítať od dane, ktorú je povinný platiť (z dodaných tovarov a služieb), daň z tovarov a služieb, ktoré použije na dodávky tovarov a služieb ako platiteľ. Odpočítať môže:

- daň, ktorú voči nemu uplatnil iný platiteľ dane (dodávateľ), 
- daň, ktorú sám uplatnil na tovary a služby, pri ktorých je povinný platiť daň podľa § 69 ods. 2 až 4, 7 a 9 až 12 zákona o DPH, 
- daň, ktorú sám uplatnil pri nadobudnutí tovaru v tuzemsku z iného členského štátu, 
- daň, ktorú zaplatil v tuzemsku správcovi dane pri dovoze tovaru. 

Platiteľ dane nemôže odpočítať vyššie uvedenú daň, ak nakúpené tovary a služby použije na dodávky tovarov a služieb, ktoré sú oslobodené od dane podľa § 28 až § 41 zákona o DPH. Ak použije tovary a služby na dodávky tovarov a služieb, pri ktorých môže odpočítať daň, a súčasne pre dodávky tovarov a služieb, pri ktorých nemôže odpočítať daň, musí určiť pomernú časť odpočítania dane. 

Nadväzne na uvedené preto platiteľ dane vykonáva kategorizáciu vstupnej dane tak, že do prvej skupiny zahrnie faktúry, z ktorých bude daň plne odpočítateľná, do druhej skupiny zahrnie faktúry, z ktorých nebude mať právo daň odpočítať (použitie na plnenia oslobodené od dane bez nároku na odpočítanie dane), a do tretej skupiny zahrnie faktúry, z ktorých bude môcť uskutočniť pomerné odpočítanie dane, lebo tovary a služby použije na zdaniteľné plnenia s odpočítaním dane a súčasne na plnenia bez nároku na odpočítanie dane (použije koeficient podľa § 50).

2.11.1 Pomerné odpočítanie dane 

Pomerné odpočítanie dane upravuje § 50 zákona o DPH. Určí sa vynásobením dane z tovarov a služieb použitých na zdaniteľné obchody s možnosťou a súčasne bez možnosti odpočítania dane (ide o tretiu skupinu vyššie uvedenej kategorizácie) a koeficientu zaokrúhleného na dve desatinné miesta nahor.
Koeficient sa vypočíta ako podiel, keď v čitateli budú výnosy (príjmy) bez dane z tovarov a služieb za kalendárny rok s možnosťou odpočítania dane a v menovateli výnosy (príjmy) bez dane zo všetkých tovarov a služieb (s možnosťou a bez možnosti odpočítania dane) za kalendárny rok. Výpočet koeficientu neovplyvňujú výnosy z predaja podniku alebo jeho časti, z predaja majetku, ktorý používal platiteľ na účely svojho podnikania okrem zásob, finančné služby poskytnuté platiteľom príležitostne a nakoniec príležitostný predaj a príležitostný nájom nehnuteľnosti. V jednotlivých zdaňovacích obdobiach platiteľ používa koeficient z predchádzajúceho kalendárneho roka, ak ho však nepočítal, určí koeficient odhadom podľa charakteru činnosti so súhlasom správcu dane. Po skončení kalendárneho alebo hospodárskeho roka platiteľ vypočíta odpočítateľnú daň za celý kalendárny alebo hospodársky rok a porovná ju so súčtom pomerne odpočítanej dane v jednotlivých zdaňovacích obdobiach. Rozdiel zúčtuje v prospech alebo na ťarchu štátneho rozpočtu.

2.11.2 Uplatnenie práva na odpočítanie dane

Právo na odpočítanie dane môže platiteľ uplatniť podľa § 51 zákona o DPH, ak má k dispozícii faktúry, ktoré budú preukazovať právo odpočítania dane (formálna stránka odpočítania dane). V prípade kúpy tovarov v tuzemsku to bude faktúra vyhotovená platiteľom dane – dodávateľom, pri dovoze tovaru to bude dovozný doklad potvrdený colným orgánom, pri nadobudnutí tovaru z iného členského štátu faktúra od dodávateľa a pri premiestnení tovaru z podniku platiteľa dane v inom členskom štáte do tuzemska doklad o premiestnení tovaru. 

Akým spôsobom platiteľ dane vykoná odpočítanie dane upravuje § 51 ods. 2 zákona o DPH. Platiteľ dane môže odpočítať daň v ktoromkoľvek zdaňovacom období kalendárneho roka (hospodárskeho roka), najskôr však v zdaňovacom období, v ktorom právo na odpočítanie dane vzniklo, a najneskôr v poslednom zdaňovacom období kalendárneho roka (hospodárskeho roka), v ktorom právo na odpočítanie dane vzniklo, ak do uplynutia lehoty na podanie daňového priznanie za zdaňovacie obdobie, v ktorom právo na odpočítanie dane uplatní, bude mať faktúru (dovozný doklad). Súčasne musí byť splnená podmienka na odpočítanie dane podľa § 49 ods. 1 zákona o DPH, tzn. že pri tovare a službe vznikla daňová povinnosť. Takto môže platiteľ postupovať pri odpočítaní dane voči nemu uplatnenej platiteľom dane v tuzemsku [podľa § 49 ods. 2 písm. a) zákona o DPH], pri ním uplatnenej dani pri nadobudnutí tovaru [podľa § 49 ods. 2 písm. c) zákona o DPH] alebo zaplatenej správcovi dane pri dovoze tovaru [podľa § 49 ods. 2 písm. d) zákona o DPH]. 
Platiteľ dane môže odpočítať daň podľa § 49 ods. 2 písm. b) zákona o DPH pri prijatých službách a pri tovarov dodaných s inštaláciou alebo montážou od zahraničného dodávateľa, pri ktorých je prenesená daňová povinnosť na tuzemského odberateľa (zákazníka), a ďalej ním uplatnená z tovaru, pri ktorom je povinný platiť daň podľa § 69 ods. 7 a 9 cit. zákona (teda pri trojstrannom obchode a dodaní plynu cez rozvodný systém zemného plynu a pri dodaní elektriny), najskôr v zdaňovacom období, v ktorom právo na odpočítanie dane vzniklo, a najneskôr v poslednom zdaňovacom období kalendárneho roka, v ktorom právo na odpočítanie dane vzniklo. V týchto prípadoch sa vykonanie odpočítania dane už nebude viazať na zdaňovacie obdobie, v ktorom daň uviedol v záznamoch podľa § 70, hoci podľa § 51 ods. 1 písm. b) zákona o DPH musí daň uviesť do záznamov.

2.11.3 Oprava odpočítanej dane

V § 53 zákona o DPH je upravená oprava odpočítanej dane. Oprava odpočítanej dane nadväzuje na opravu základu dane podľa § 25 zákona o DPH. Platiteľ dane je povinný opraviť odpočítanú daň, ak je dôsledkom opravy základu dane (podľa § 25 zákona) jeho zníženie, a teda aj zníženie dane. Túto opravu je povinný urobiť v tom zdaňovacom období, v ktorom obdrží doklad o oprave. Pôjde o vrátenie odpočítanej dane alebo časti dane. 
Platiteľ dane má právo opraviť odpočítanú daň, ak je dôsledkom opravy základu dane (podľa § 25 zákona o DPH) jeho zvýšenie, a teda aj zvýšenie dane. Túto opravu môže urobiť v tom zdaňovacom období, v ktorom obdržal doklad o oprave. Pôjde o ďalšie odpočítanie dane alebo časti dane. Obdobne platiteľ dane bude vykonávať opravu odpočítanej dane v prípadoch, keď je základ dane znížený alebo zvýšený colným orgánom následne po dovoze tovaru. 
Platiteľ dane má povinnosť vrátiť odpočítanú daň, ak tovar bude predmetom krádeže, a to buď vo výške odpočítanej dane alebo pri odpisovanom tovare po zohľadnení výšky zodpovedajúcej odpisom. Vrátenie dane platiteľ vykoná za to zdaňovacie obdobie, v ktorom krádež tovaru zistil. V prípade krádeže tovaru, ktorý bol predmetom nájmu s dojednaným právom kúpy prenajatej veci, sa povinnosť vrátiť daň, ktorú platiteľ odpočítal, zníži o daň, ktorú z tohto tovaru už odviedol pri zdaňovaní jednotlivých splátok. 

2.11.4 Úprava dane odpočítanej pri investičnom majetku

Povinnosť upraviť daň odpočítanú pri investičnom majetku má platiteľ podľa § 54 zákona o DPH. Úprave podlieha daň odpočítaná pri obstaraní investičného majetku, a je rozložená na obdobie piatich, resp. desiatich rokov po odpočítaní dane, pokiaľ dôjde v tomto období k zmene účelu jeho použitia.
Investičným majetkom sa rozumejú: 
- hnuteľné veci s obstarávacou cenou bez dane (alebo vlastné náklady) 3 319,39 € a viac, s dobou použitia dlhšou ako 1 rok a so sledovaním zmeny účelu použitia 5 rokov, 
- budovy, stavebné pozemky, byty a nebytové priestory, 
- nadstavby budov, prístavby budov a stavebné úpravy budov, bytov a nebytových priestorov, ktoré si vyžadovali stavebné povolenie so sledovaním zmeny účelu použitia 10 rokov.
Pri posudzovaní zmeny účelu použitia sa vychádza z východiskovej situácie z hľadiska odpočítania dane, pričom môžu nastať takéto zmeny účelu: 
- z možnosti odpočítania dane na nemožnosť odpočítania dane alebo na pomerné odpočítanie dane,
- z „nemožnosti“ odpočítania dane na možnosť odpočítania dne alebo na pomerné odpočítanie dane,
- z pomerného odpočítania dane na možnosť odpočítania dane alebo na „nemožnosť“ odpočítania, pričom za zmenu účelu sa považuje aj zmena výšky ročného koeficientu pomerného odpočítania dane o hodnotu vyššiu ako 0,10.
Podrobný postup pri úprave odpočítanej dane pri zmene použitia investičného majetku je uvedený v prílohe č. 1 zákona o DPH. Úprava odpočítanej dane sa vykonáva v poslednom zdaňovacom období kalendárneho alebo hospodárskeho roka, v ktorom nastala zmena účelu použitia.
Ustanovenie upravuje aj povinnosť úpravy dane platiteľom, a to za celé obdobie jednorazovo, ak platiteľ predá investičný majetok v priebehu piatich alebo desiatich rokov po odpočítaní dane. Vychádza sa z toho, že platiteľ dane používa tento majetok na podnikateľskú činnosť až do uplynutia príslušného obdobia. Takáto prípadná úprava bude závisieť od toho, či investičný majetok predá s daňou alebo s oslobodením od dane.

2.11.5 Odpočítanie dane pri registrácii platiteľa dane

V súvislosti s registráciou platiteľa dane pre daň ustanovenie § 55 zákona o DPH upravuje odpočítanie dane z majetku osoby, ktorá sa bude registrovať za platiteľa dane (podľa § 4 až § 6). Odpočítanie dane (oddanenie) sa viaže na hmotný majetok (hnuteľný aj nehnuteľný) a nehmotný majetok (napr. na práva z duševného vlastníctva, práva na použitie diela podľa autorského zákona vrátane práv k programovému vybavenie), ktorý osoba nadobudla pred dňom registrácie, pričom sa neviaže na konkrétne časové obdobie pred zaregistrovaním za platiteľa dane (jediným obmedzením je zavedenie dane z pridanej hodnoty do daňového systému, nakoľko až od uvedeného momentu sa uplatňuje táto daň). Dôležitou podmienkou na uplatnenie odpočítania dane z majetku pri registrácii je aj tá skutočnosť, že uvedený majetok nebol už pred registráciou pre daň zahrnutý do daňových výdavkov podľa zákona č. 595/2003 Z. z. o dani z príjmov v znení neskorších predpisov okrem zásob. Pri zásobách, ktoré má ku dňu registrácie v obchodnom majetku si môže uplatniť odpočítanie dane v plnom rozsahu. Možnosť odpočítania dane sa viaže aj na taký majetok, ktorý už existuje v zmenenom stave (je napr. zabudovaný), ale je stále v obchodnom majetku platiteľa dane.

Na odpočítanie dane z majetku pri registrácii vrátane zásob sa viažu podmienky a rozsah vyplývajúci z ustanovení § 49 až § 51 zákona o DPH. Dôležitou podmienkou odpočítania dane z majetku je jeho použitie na uskutočňovanie dodávok tovarov a služieb aj po registrácii. Pri odpisovanom majetku treba vziať do úvahy tiež odpisy vykonané do dňa registrácie. 
Ak registrovaný platiteľ dane má majetok obstarný formou dovozu tovaru, môže si uplatniť odpočítanie dane, ak daň zaplatil colnému orgánu a má k dispozícii colné vyhlásenie. Naopak, ak obstaral majetok nákupom z iného členského štátu pred registráciou pre daň s daňou, túto daň si pri registrácii pre daň nemôže odpočítať (na takýto majetok je uplatnená daň podnikateľom v inom členskom štáte).

2.12 Osoby povinné platiť daň správcovi dane

Jedným z najdôležitejších ustanovení je § 69 zákona o DPH, ktorý definuje osoby povinné platiť daň správcovi dane. 

Daň je povinný správcovi dane platiť:

- platiteľ dane, ktorý dodá tovar alebo službu v tuzemsku, 
- zdaniteľná osoba so sídlom, miestom podnikania, prevádzkarňou alebo bydliskom v tuzemsku pri službách vzťahujúcich sa na nehnuteľnosť, pri krátkodobom nájme dopraných prostriedkov, pri kultúrnych, umeleckých, športových, vedeckých, vzdelávacích, zábavných a podobných službách (na výstavách a veľtrhoch), pri doprave osôb, pri reštauračných a stravovacích službách a pri reštauračných a stravovacích službách fyzicky poskytnutých na palube lodí, lietadiel alebo vo vlakoch, a pri tovare dodanom s montážou alebo inštaláciou, ktoré jej dodala zahraničná osoba z iného členského štátu alebo z tretieho štátu; táto osoba nemá povinnosť platiť daň, ak je zahraničná osoba platiteľom dane v tuzemsku,
- zdaniteľná osoba a právnická osoba, ktorá nie je zdaniteľnou osobou a je registrovaná pre daň podľa § 7 zákona o DPH, v prípade dodania služby zahraničnou osobou z iného členského štátu alebo z tretieho štátu, pri ktorej je miesto dodania v tuzemsku určené podľa § 15 ods. 1 zákona o DPH,
- každá osoba, ktorá vo faktúre alebo inom doklade o predaji uvedie daň,
- nadobúdateľ tovaru pri jeho nadobudnutí v tuzemsku z iného členského štátu,
- druhý odberateľ pri trojstrannom obchode,
- dlžník podľa colných predpisov pri dovoze tovaru,
- platiteľ dane a nadobúdateľ tovaru alebo služby (osoba registrovaná pre daň podľa § 7 a § 7a zákona o DPH) pri cezhraničnom dodaní plynu alebo elektriny zahraničnou osobou,
- pri prechode daňovej povinnosti v tuzemsku na platiteľa dane (príjemcu) -
          dodanie  zlata ako suroviny vrátane sprostredkovania,
          dodanie investičného zlata, ak bola využitá možnosť zdanenia (podľa § 67 ods. 4 zákona o DPH) vrátane sprostredkovania, 
          dodanie kovového odpadu a kovového šrotu v tuzemsku,
- osoba, ktorá nesplnila povinnosť registrácie pre daň alebo podala žiadosť o registráciu pre daň oneskorene (o viac ako 30 dní) za obdobie, v ktorom mala byť platiteľom dane.

Uvedené ustanovenie zákona tiež ukladá platiteľovi dane v tuzemsku, ktorému bol dodaný tovar alebo služba, povinnosť ručiť spoločne a nerozdielne za daň z dodaného tovaru alebo služby, ak túto daň vyhotoviteľ faktúry nezaplatil alebo sa úmyselne stal neschopným ju zaplatiť a platiteľ mal pri uzatváraní zmluvy o tom vedomosť.

Ustanovenia o povinnosti platiť daň správcovi dane sa vzťahujú aj na subjekty verejného sektora. Tieto môžu byť za určitých podmienok platiteľom dane. Môžu byť registrované pre daň podľa § 7 zákona o DPH ako nadobúdateľ tovaru, pričom povinnosť platiť daň im vznikne pri nadobudnutí tovaru z iného členského štátu, ako aj pri službách dodaných zahraničnou osobu, ak je miesto dodania v tuzemsku na základe prechodu daňovej povinnosti, a tiež pri dodaní zemného plynu alebo elektriny zahraničnou osobou. Subjekty verejného sektora sú povinné platiť daň vždy pri dovoze tovaru z tretích štátov, ak sú dlžníkom podľa colných predpisov. 

2.13 Povinnosti osôb povinných platiť daň

Zákon o DPH vymedzuje rôzne povinnosti všetkým osobám povinným platiť daň správcovi dane. Ide v zásade o rôzne administratívne a technické povinnosti, ktoré v § 70 až § 80 zákona o DPH zabezpečujú formálnu stránku uplatňovania dane v súlade so zákonom. 

Veľmi dôležitou povinnosťou platiteľa dane je podľa § 70 zákona o DPH vedenie záznamov. Bez vedenia podrobných záznamov je problematické zostaviť daňové priznanie. Platiteľ dane preto má povinnosť viesť záznamy podľa jednotlivých zdaňovacích období o dodaných tovaroch a službách a o prijatých tovaroch a službách. Osobitne vedie záznamy o dodaní tovarov a služieb do iného členského štátu, o nadobudnutí tovaru z iného členského štátu, o prijatí služieb z iného členského štátu a dovoze tovaru. Vedie tiež záznamy o premiestnení tovaru a nadobudnutí premiestneného tovaru. Povinnosť viesť záznamy o nadobudnutých tovaroch z iných členských štátov má tiež osoba registrovaná pre daň (podľa § 7 a § 7a zákona o DPH), t. j. o nadobudnutých tovaroch z iných členských štátov, o dodaných službách s miestom dodania v inom členskom štáte a o prijatých službách dodaných zo zahraničia, pri ktorých im vzniká povinnosť platiť daň. 
Subjekty verejného sektora registrované pre daň podľa § 7 zákona o DPH majú povinnosť viesť záznamy o nadobudnutých tovaroch z iných členských štátov, príp. aj o prijatých službách dodaných zahraničnou osobou, pri ktorých im vzniká povinnosť platiť daň.

Zákon rozlišuje štyri druhy faktúr, ktoré formálne potvrdzujú jednotlivé druhy zdaniteľných obchodov. 

Najčastejšie sa vyhotovuje faktúra pri dodaní tovaru a služby v tuzemsku podľa § 71 zákona o DPH. Táto povinnosť vzniká platiteľovi pri každom dodaní tovaru alebo služby pre zdaniteľnú osobu a pre právnickú osobu, ktorá nie je zdaniteľnou osobou. Pri dodaní tovaru alebo služby občanovi nemusí platiteľ dane vyhotoviť faktúru s povinnými náležitosťami podľa tohto ustanovenia. Povinnosť vystaviť faktúru vznikne aj v prípade, ak je platba prijatá pred dodaním tovaru alebo služby. 
Faktúru je platiteľ dane povinný vyhotoviť najneskôr do 15 dní od vzniku daňovej povinnosti (podľa § 19 zákona o DPH), pričom faktúra musí obsahovať predpísané náležitosti, napr. identifikačné údaje dodávateľa a jeho identifikačné číslo pre daň (IČDPH), identifikačné údaje odberateľa vrátane IČDPH, poradové číslo, dátum dodania tovaru alebo služby, dátum vyhotovenia faktúry, druh a množstvo dodaného tovaru (služby), základ dane, sadzbu dane, výšku dane. 
Faktúru nemusí platiteľ dane vyhotoviť, ak dodá tovar alebo službu oslobodenú od dane podľa § 28 až § 42 zákona o DPH, t. j. pri oslobodení od dane bez nároku na odpočítanie dane. Za faktúru sa považuje aj dohoda o platbách nájomného, ktorá je súčasťou nájomnej zmluvy a dohoda o platbách, ktorá je súčasťou zmluvy o dodaní elektriny, plynu, vody, tepla (musia však obsahovať náležitosti faktúry). Za faktúru sa považuje aj cestovný lístok vydaný prevádzkovateľom hromadnej dopravy osôb (platiteľom dane). Faktúrou je aj doklad vyhotovený elektronickou registračnou pokladnicou, ale len v prípadoch, ak cena tovaru alebo služby vrátane dane nepresiahne 1 659,70 eura. Zákon o DPH nepredpisuje, akú formu má mať faktúra. Povinný je len jej obsah (náležitosti).

Faktúra pri dodaní tovaru do iného členského štátu podľa § 72 zákona o DPH je ďalším druhom faktúry, ktorú je povinný vyhotoviť platiteľ dane pri dodaní tovaru do iného členského štátu osobe identifikovanej pre daň. Faktúru je povinný vyhotoviť aj v prípade prijatej platby pred dodaním tovaru. Lehota na vystavenie faktúry je najneskôr do 15 dní od dodania tovaru alebo prijatia platby. Náležitosti faktúry sú prispôsobené jej účelu. V porovnaní s faktúrou pri dodaní tovaru alebo služby v tuzemsku neobsahuje údaj o dani, ale odkaz o uplatnení oslobodenia od dane. 
Osobitne je riešená povinnosť vyhotovenia dokladu o premiestnení tovaru, a to bezodkladne pri premiestnení tovaru. Náležitosti dokladu o premiestnení sú rovnaké, ako pri faktúre o dodaní tovaru. Povinnosť vyhotoviť faktúru, najneskôr do 15 dní od dodania, má každá osoba, ktorá dodá nový dopravný prostriedok z tuzemska do iného členského štátu. Faktúra musí obsahovať primerane náležitosti ako faktúra o dodaní tovaru do iného členského štátu,  a navyše aj údaje o dodanom novom dopravnom prostriedku.

Tretím druhom faktúry je faktúra pri dodaní služby do iného členského štátu podľa § 73 zákona o DPH. V prípade dodania služby, pri ktorej vznikne povinnosť platiť daň zákazníkovi v inom členskom štáte, je zdaniteľná osoba registrovaná pre daň v tuzemsku povinná vyhotoviť faktúru (aj v prípade prijatej platby pred skončením poskytovania služby) najneskôr do 15 dní. Faktúra má v podstate rovnaké náležitosti ako faktúra pri dodaní tovaru do iného členského štátu s rozdielom odkazu na ustanovenia smernice, ktoré oslobodzujú dodanie služby (články 193 až 196 smernice Rady 2006/112/ES).

Predchádzajúce tri druhy faktúr je povinný vyhotovovať tuzemský platiteľ dane alebo zdaniteľná osoba registrovaná pre daň v tuzemsku. Štvrtý druh faktúry, ktorým je faktúra o nadobudnutí tovaru z iného členského štátu a prijatí služby zo zahraničia podľa § 74 zákona o DPH, vyhotovuje dodávateľ tovaru z iného členského štátu alebo dodávateľ služby zo zahraničia. Osoba povinná platiť daň v tuzemsku musí mať takúto faktúru od dodávateľa a v tejto faktúre môže doplniť prepočet ceny bez dane na eurá, prípadne oslobodenie od dane a výšku dane.

Ustanovenie § 75 zákona o DPH o vyhotovovaní faktúr rieši napríklad možnosť vyhotovenia súhrnnej faktúry platiteľom dane za viac dodaní rovnakého druhu tovaru alebo služieb (prípadne prijatých platieb), pričom súhrnnú faktúru musí vyhotoviť najneskôr do 15 dní od skončenia kalendárneho mesiaca (môže byť vyhotovená maximálne za obdobie jedného kalendárneho mesiaca). Zákon umožňuje vyhotovenie faktúry aj prostredníctvom inej osoby, ale v mene a na účet platiteľa dane. Faktúru v mene a na účet platiteľa môže vyhotoviť aj zákazník, ak je na tento účel uzavretá písomná dohoda o vyhotovení faktúry s podmienkami, ktoré sa musia splniť, aby dodávateľ akceptoval faktúry vyhotovené zákazníkom. Za správnosť údajov na faktúre a včasnosť ich vyhotovenia vždy zodpovedá dodávateľ tovaru alebo služby (aj keď faktúry vyhotoví iná osoba alebo zákazník). 
Ak osoba, ktorá vyhotovila faktúru, dodatočné zistí, že niektorý z údajov uvedených na faktúre je nesprávny alebo neúplný, vyhotoví doklad, v ktorom zmení alebo doplní údaje na pôvodnej faktúre. Tento doklad sa tiež považuje za faktúru a musí obsahovať aj poradové číslo pôvodnej faktúry. Faktúra môže byť poslaná písomne alebo so súhlasom zákazníka môže byť poslaná alebo sprístupnená elektronicky. Ak je faktúra poslaná elektronicky, vierohodnosť jej pôvodu a neporušenosť obsahu musí byť zaručená elektronickým podpisom alebo prostredníctvom elektronickej výmeny dát (EDI). Za elektronickými prostriedkami dodanú faktúru sa nepovažuje jej zaslanie elektronickou poštou (napr. vo formáte PDF).
Pri EDI musí zmluva týkajúca sa tejto výmeny ustanoviť použitie postupov zabezpečujúcich vierohodnosť údajov a neporušenosť obsahu. Elektronická výmena predstavuje prenos údajov elektronickou formou z počítača do počítača s využitím schválenej normy štruktúry odkazu elektronickej výmeny. V súvislosti s elektronickou výmenou údajov je potrebné uviesť odporúčanie Komisie 1994/820/ES z 19 októbra 1994, ktoré sa týka právnych aspektov elektronickej výmeny dát. Toto odporúčanie je s slovenskom jazyku publikované vo Finančnom spravodajcovi č. 3/2010 formou oznámenie Ministerstva financií SR č. MF/11886/2010-73 pre platiteľov dane z pridanej hodnoty k elektronickej výmene údajov podľa § 75 ods. 6 zákona č. 222/2004 Z. z. o dani z pridanej hodnoty v znení neskorších predpisov.

Osoby povinné platiť dane majú podľa § 76 zákona o DPH, okrem iných povinností, aj povinnosť uchovávania faktúr a iných dokladov. Kópie vyhotovených faktúr, originály prijatých faktúr a ostatných dokladov sa musia uchovávať po dobu desiatich rokov nasledujúcich po roku, ktorého sa týkajú. Platiteľ dane je povinný tiež uchovávať dovozné a vývozné doklady potvrdené colným orgánom. Táto povinnosť sa vzťahuje aj na zdaniteľnú osobu, ktorá nie je platiteľom dane a právnickú osobu, ktorá nie je zdaniteľnou osobou.

Zdaňovacie obdobie platiteľa dane je podľa § 77 zákona o DPH kalendárny mesiac, ale v prípade, že dosiahol v predchádzajúcom kalendárnom roku obrat nižší ako 331 939,19 eura, je zdaňovacím obdobím kalendárny štvrťrok. Platiteľ dane so štvrťročným zdaňovacím obdobím si môže zvoliť za zdaňovacie obdobie kalendárny mesiac, čo oznámi správcovi dane. 

Na zdaňovacie obdobie nadväzuje podľa § 78 zákona o DPH povinnosť podať daňové priznanie. S povinnosťou podať daňové priznanie je spojená splatnosť vlastnej daňovej povinnosti. Platiteľ dane je povinný do 25 dní po skončení zdaňovacieho obdobia podať daňové priznanie a do rovnakého termínu aj zaplatiť vlastnú daňovú povinnosť. 

Daňové priznanie sa podáva na tlačive, ktorého vzor ustanoví Ministerstvo financií SR. Pre rok 2010 vydalo ministerstvo financií opatrenie z 25. novembra 2009 č. MF/23282/2009-731, ktorým sa ustanovuje vzor daňového priznania k dani z pridanej hodnoty. Publikované je Finančnom spravodajcovi č. 14/2009 spolu s poučením na jeho vyplnenie (Oznámenie MF SR č. MF/28452/2009-73).

Nadmerný odpočet je podľa § 79 zákona o DPH definovaný ako prevýšenie celkovej odpočítateľnej dane nad celkovou splatnou daňou za príslušné zdaňovacie obdobie. Vykázaný nadmerný odpočet platiteľ dane odpočítava od vlastnej daňovej povinnosti v nasledujúcom zdaňovacom období. Ak platiteľ dane nemôže odpočítať nadmerný odpočet alebo jeho časť od vlastnej daňovej povinnosti v nasledujúcom zdaňovacom období, daňový úrad ho vráti do 30 dní od podania daňového priznania za zdaňovacie obdobie nasledujúce po zdaňovacom období, v ktorom nadmerný odpočet vznikol. Platiteľ dane, ktorý spĺňa zákonom stanovené podmienky, môže požiadať o skoršie vrátenie nadmerného odpočtu, a to do 30 dní od uplynutia lehoty na podanie daňového priznania za zdaňovacie obdobie, v ktorom nadmerný odpočet vznikol. O vrátenie nadmerného odpočtu v skrátenej lehote môže požiadať platiteľ dane (finančne spoľahlivá osoba) so zdaňovacím obdobím kalendárny mesiac, ktorý pred skončením kalendárneho mesiaca, v ktorom vykázal nadmerný odpočet, bol najmenej 12 kalendárnych mesiacov platiteľom dane (t. j. bol registrovaný pre daň) a súčasne ako platiteľ dane v období 12 kalendárnych mesiacov pred skončením kalendárneho mesiaca, v ktorom nadmerný odpočet vznikol, nemal daňové a colné nedoplatky a tiež nedoplatky na povinných odvodoch poistného (zdravotného a sociálneho).

Od 1. 1. 2010 platia nové pravidlá týkajúce sa podávania súhrnných výkazov. Zmeny v podávaní súhrnných výkazov si vyžiadala nová legislatíva EÚ a potreba priznávania transakcií v rámci spoločného trhu dodávateľom tovaru a služby, a aj odberateľom tovaru  a služby, v rovnakom období (krížová kontrola správneho uplatňovania dane). 
Súhrnné výkazy podľa § 80 zákona o DPH sa podávajú len elektronickým prostriedkami. Súhrnný výkaz podaný elektronickým prostriedkami (cez elektronickú podateľňu Daňového riaditeľstva SR) musí byť podpísaný zaručeným elektronickým podpisom. Zaručený elektronický podpis sa nevyžaduje, ak osoba podávajúca súhrnný výkaz má s daňovým úradom podpísanú dohodu obsahujúcu náležitosti elektronického doručovania, spôsob overovania podania urobeného elektronickými prostriedkami a spôsob preukazovania doručenia.
Platiteľ dane podáva súhrnný výkaz za každý kalendárny mesiac najneskôr do 20 dní po skončení mesiaca, ak:
- dodal tovar oslobodený od dane z tuzemska do iného členského štátu osobe identifikovanej pre daň,
- premiestnil tovar vo svojom vlastníctve oslobodený od dane od iného členského štátu na účely svojho podnikania,
- sa ako prvý odberateľ zúčastnil na trojstrannom obchode,
- dodal službu s miestom dodania v inom členskom štáte osobe, ktorá je povinná platiť daň.
Platiteľ dane môže podávať súhrnný výkaz za kalendárny štvrťrok, ak hodnota ním dodaného tovaru oslobodeného od dane nepresiahne v príslušnom kalendárnom štvrťroku a súčasne v žiadnom z predchádzajúcich štyroch kalendárnych štvrťrokoch 100 000 eur. Platiteľ dane pritom neprihliada na hodnotu dodaných služieb, rozhodujúca je len hodnota dodaných tovarov.

Zdaniteľná osoba registrovaná pre daň podľa § 7 alebo § 7a zákona o DPH podáva súhrnný výkaz za kalendárny štvrťrok najneskôr do 20 dní po skončení kalendárneho štvrťroka, ak dodá službu s miestom dodania v inom členskom štáte podľa § 15 ods. 1 zákona o DPH osobe, ktorá je povinná platiť daň. 

Hodnota dodaných tovarov a služieb sa v súhrnnom výkaze uvádza za obdobie, v ktorom vznikla daňová povinnosť (táto daňová povinnosť vzniká príjemcovi). Údaje v súhrnnom výkaze sa uvádzajú v eurách a zaokrúhľujú sa na celé eurá do 0,5 nadol a od 0,5 vrátane nahor. Súhrnný výkaz obsahuje identifikačné údaje osoby, podávajúcej súhrnný výkaz, vrátane jej identifikačného čísla pre DPH, identifikačné číslo pre DPH nadobúdateľa tovaru, identifikačné číslo pre DPH pridelené platiteľovi dane v inom členskom štáte (premiestnenie tovaru), identifikačné číslo pre DPH druhého odberateľa pri trojstrannom obchode, identifikačné číslo pre DPH príjemcu služby, celkovú hodnotu dodaných tovarov, celkovú hodnotu dodaných služieb, kód prislúchajúci trojstrannému obchodu 1 a dodaniu služby 2. Súhrnný výkaz sa podáva na elektronickom tlačive, ktorého vzor ustanovilo Ministerstvo financií SR (opatrenie MF SR č. 500/2009 Z. z. z 25. novembra 2009, ktorým sa ustanovuje vzor súhrnného výkazu k dani z pridanej hodnoty). Poučenie na jeho vyplnenie bolo publikované vo Finančnom spravodajcovi č. 14/2009 (Oznámenie MF SR č. MF/19967/2009-731).

3. Prístupy k uplatňovaniu DPH pri realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva

Na účely posúdenia dopadov v oblasti DPH je možné vychádzať zo skutočnosti, že pri realizácii projektov verejno-súkromného partnerstva (PPP projektov) pôjde o zabezpečenie verejných služieb vrátane vybudovania diela, pričom verejným obstarávateľom bude verejný partner (na úrovni orgánu alebo organizácie štátu, kraja alebo obce). Vo všeobecnosti je možné  predpokladať, že verejní partneri nebudú zdaniteľnými osobami. Súčasne však je možné predpokladať, že súkromný partner bude vždy osobou registrovanou k DPH, tzn. platiteľom DPH.

Súkromný partner bude uskutočňovať dodávky podliehajúce DPH, ktoré budú vo všeobecnosti podľa typu PPP projektu, zahŕňať buď

- odovzdanie vybudovaného diela verejnému obstarávateľovi – t.j. dodanie tovaru a
- prevádzkovanie resp. údržbu diela počas obdobia prevádzkovania resp. údržby – t.j. dodanie služieb,
 
alebo len 

- prevádzkovanie resp. údržbu diela počas obdobia prevádzkovania resp. údržby – t.j. dodanie služieb.

Povinnosť odvodu DPH vznikne dňom dodania diela pre účely DPH, a to v závislosti od typu diela, ktoré bude predmetom PPP projektu, a bude sa odvíjať od konkrétneho znenia koncesnej zmluvy. Keďže zákon o DPH pojem koncesná zmluva nepozná, je potrebné analyzovať, akej inej zmluve je koncesná zmluva podobná.

Súkromný partner bude odvádzať DPH vzťahujúcu sa na prevádzkovanie a údržbu diela postupne, počas trvania tej fázy koncesnej zmluvy, ktorá bude tieto služby pokrývať, väčšinou teda od času uvedenia príslušného majetku do užívania až po ukončenie PPP projektu. V prípade PPP projektu, v rámci ktorého súkromný partner prevádzkuje dielo a poskytuje služby priamo konečným užívateľom, môže byť typ služieb rôzny (umožnenie užívania cestnej komunikácie na základe platby mýta, prenájom diela iným osobám, poskytovanie zdravotníckych služieb atď.).

Z časového hľadiska sa dá predpokladať, že súkromný partner si bude pravdepodobne najskôr určité obdobie nárokovať len DPH na vstupe (a počas obdobia výstavby bude pravdepodobne vykazovať nadmerné odpočty) a až následne bude vykazovať vlastnú DPH povinnosť a odvádzať ju na výstupe.

Súkromnému partnerovi vznikne nárok na odpočítanie dane najmä 

- z nákupu tovarov a služieb v tuzemsku,
- z nadobudnutia tovarov v tuzemsku z iných členských štátov,
- z dovozu tovaru a
- z prijatia služieb od zahraničných dodávateľov s miestom dodania v tuzemsku, pri ktorých je osobou povinnou platiť daň.

Nevyhnutnou podmienkou uplatnenia nároku na odpočítanie DPH je použitie nakúpených tovarov a služieb, z ktorých sa DPH uplatňuje, na dodanie tovarov a služieb ako platiteľ DPH. 

V metodickom usmernení nie je možné obsiahnuť všetky možné dôsledky pre účely DPH vzhľadom na to, že každý projekt je špecifický. Zároveň nie je možné, aby bolo pre každý projekt vydané špecifické usmernenie pre účely DPH. Z uvedeného dôvodu má metodické usmernenie pre oblasť DPH všeobecný charakter.

3.1 Základné typy PPP projektov (koncesie a kvázikoncesie)

Z hľadiska uplatňovania DPH vo vzťahu k základným typom PPP projektov je možné uviesť nasledujúce prístupy:

V prípade, ak súkromný partner znáša riziko dopytu (tzv. koncesia), tak pri dokončení diela pravdepodobne nedôjde k dodaniu tovaru na účely DPH.  Dôvodom je, že súkromný partner s dielom aj naďalej nakladá ako vlastník a používa ho na dodávky svojich služieb. Dodávky služieb budú väčšinou podliehať DPH, pričom v určitých prípadoch môžu byť od DPH oslobodené bez nároku na odpočet DPH. Súkromný partner dodá tovar (dielo) verejnému partnerovi po ukončení koncesie, keďže po jej skončení bude dielo ďalej využívať už len verejný partner.

V situácii, ak súkromný partner neznáša riziko dostupnosti (tzv. kvázikoncesia), tak odovzdanie diela verejnému partnerovi do užívania po ukončení výstavby sa považuje za dodanie tovaru na účely DPH. Následne počas obdobia prevádzky bude súkromný partner verejnému partnerovi dodávať službu (prevádzku alebo údržbu diela).

Pri posudzovaní z hľadiska zákona o DPH je potrebné vychádzať z jednoznačne určenej podstaty transakcií uskutočnených v rámci konkrétnych projektov verejno-súkromného partnerstva. Takto určená podstata transakcií musí jednoznačne vyplývať z konkrétnej koncesnej zmluvy.

Podľa konkrétnej situácie môže byť v zmluve medzi súkromným partnerom a verejným partnerom dohodnutá tiež platba za odloženie úhrady ceny diela (príp. jeho časti), teda úrok. Podľa konkrétnych podmienok zmluvy bude možné tento úrok považovať za cenu poskytnutého oslobodeného plnenia. Oslobodenie od dane sa však bude viazať iba na tú časť úroku, ktorá predstavuje úrok za predĺženie splatnosti ceny za poskytnuté tovary alebo služby. 

3.1.1. Kvázikoncesia

Z hľadiska DPH je možné uviesť, že súkromný partner v určitom momente dodá verejnému partnerovi  (obstarávateľovi) tovar (dielo). Teoreticky by tovar (dielo) mohol byť dodaný aj formou čiastkových plnení. Podstatná pre posúdenie, k akému dodaniu dôjde, je koncesná zmluva. Podľa podstaty transakcií bude súkromný partner ako platiteľ dane postupovať podľa príslušných ustanovení zákona o DPH, ktoré sú vysvetlené v druhej časti metodickej pomôcky.

Po odovzdaní tovaru (diela) do užívania, bude súkromný partner poskytovať verejnému obstarávateľovi služby.

Povinnosť odvodu DPH vznikne dňom dodania diela pre účely DPH, a to v závislosti od typu diela, ktoré bude predmetom PPP projektu, a od konkrétneho znenia koncesnej zmluvy. Môžu nastať nasledovné situácie:

- v prípade dodania hmotného hnuteľného majetku (napr. technologického zariadenia) ako tovaru bude dňom dodania deň nadobudnutia práva nakladať s tovarom ako vlastník (nemusí teda dôjsť k prevodu samotného vlastníctva),
- v prípade dodania hmotného nehnuteľného majetku - stavby bude dňom dodania deň odovzdania stavby do užívania, ak bude skorší ako zápis vlastníckeho práva do katastra nehnuteľností. Ak bude koncesná zmluva štruktúrovaná tak, že každá časť stavby bude samostatne odovzdaná, potom pre každú časť bude dňom dodania deň odovzdania samostatnej časti stavby,
- ak bude koncesná zmluva štruktúrovaná ako zmluva o dodávke diela s odovzdávaním po častiach, napríklad po samostatne funkčných strojoch tvoriacich súčasti väčšieho technologického zariadenia alebo po jednotlivých úsekoch infraštruktúry tvoriacich celkovo dodávanú stavbu, bude dňom dodania na účely DPH posledný deň obdobia, na ktoré sa platba za čiastkovú dodávku bude vzťahovať.
Dňom dodania vznikne súkromnému partnerovi povinnosť odviesť daňovému úradu DPH z hodnoty danej časti diela bez ohľadu na splatnosť súvisiacej faktúry, čiže bez ohľadu na to, či alebo kedy mu verejný partner sumu dodávky príp. sumu DPH uhradí. 

Počas prevádzkovania a údržby diela bude súkromný partner odvádzať DPH vzťahujúcu sa na prevádzkovanie a údržbu diela postupne, počas trvania tejto fázy koncesnej zmluvy, teda od času uvedenia príslušného majetku do užívania až po ukončenie PPP projektu. V prípade PPP projektu, v rámci ktorého súkromný partner prevádzkuje dielo a poskytuje služby priamo konečným užívateľom, môže byť typ služieb rôzny.

Daňová povinnosť pri dodaní služby vznikne dňom dodania služby alebo dňom prijatia zálohovej platby. V prípade PPP projektov však asi najčastejšie pôjde o čiastkové alebo opakované dodávanie služieb počas trvania koncesnej zmluvy. 

3.1.2 Koncesia

Súkromný partner bude odvádzať DPH vzťahujúcu sa na prevádzkovanie a údržbu diela postupne, počas trvania koncesnej zmluvy, ktorá poskytovanie služieb bude pokrývať. V zásade to bude od času uvedenia príslušného majetku do užívania až po ukončenie PPP projektu. Typ poskytovaných služieb môže byť v prípade PPP projektov rôzny. Bude potrebné, aby súkromný partner na účely DPH vždy vychádzal z podstaty ním poskytovaných služieb, aby správne mohol uplatniť mechanizmus DPH.

Daňová povinnosť v prípade poskytovania služieb vzniká dňom dodania služby. V prípade PPP projektov však asi najčastejšie pôjde o čiastkové alebo opakované dodávanie služieb počas trvania koncesnej zmluvy. V týchto špecifických prípadoch sa bude považovať služba za dodanú posledným dňom obdobia, na ktoré sa platba za opakovane alebo čiastkovo dodanú službu bude vzťahovať. 

Je možné predpokladať, že pri PPP projektoch sa nebudú platby od verejného obstarávateľa alebo konečného užívateľa vopred. Nedá sa tiež predpokladať ani možnosť platenia preddavkov súkromnému partnerovi. Ak však z koncesnej zmluvy vyplynú aj takéto formy úhrady verejného obstarávateľa súkromnému partnerovi, bude tento musieť postupovať v súlade so zákonom o DPH pri posúdení uvedených situácií (určiť vznik daňovej povinnosti).

4. Subjekty verejného sektora a DPH

Vo všeobecnosti je možné  predpokladať, že verejní partneri nebudú zdaniteľnými osobami. Zo zákona o DPH vyplýva, že štátne orgány a ich rozpočtové organizácie, štátne fondy, orgány územnej samosprávy a ich rozpočtové organizácie a iné právnické osoby, ktoré sú orgánmi verejnej moci, sa nepovažujú za zdaniteľné osoby, keď konajú v rozsahu svojej hlavnej činnosti. To platí aj v prípade, ak prijímajú v súvislosti s vykonávaním hlavnej činnosti platby. Výnimočne je však potrebné posúdiť prípady, ak svojou činnosťou výrazne narušujú alebo môžu výrazne narušiť hospodársku súťaž. Pri vykonávaní takýchto činností sa môžu verejní partneri, ktorí sa inak pri vykonávaní hlavných činností nepovažujú za zdaniteľné osoby, posudzovať na účely DPH rovnako ako zdaniteľné osoby Z uvedeného vyplýva, že zdaniteľnými osobami nie sú ani rozpočtové organizácie štátnych orgánov a ani rozpočtové organizácie orgánov územnej samosprávy, keď konajú v rozsahu svojej hlavnej činnosti, ak táto činnosť z hľadiska ich postavenia ako nezdaniteľnej osoby nenarušuje hospodársku súťaž.

Štátne orgány sú reprezentantmi, držiteľmi a vykonávateľmi zákonodarnej, výkonnej a súdnej moci. Štátna moc je reálna entita, nachádza sa v štátnych orgánoch a navonok sa prejavuje uplatňovaním právomoci štátnych orgánov, ktoré s ňou môžu disponovať len tak a v takom rozsahu, ako im to ukladá ústava a zákony. Všetky štátne orgány sú podľa zákona o rozpočtových pravidlách verejnej správy rozpočtovými organizáciami. Rozpočtové organizácie sú vlastne právnické osoby štátu, obce alebo vyššieho územného celku (VÚC), ktoré sú svojimi príjmami a výdavkami napojené na štátny rozpočet, rozpočet obce alebo rozpočet VÚC. Rozpočtové organizácie hospodária samostatne podľa schválených rozpočtov s prostriedkami, ktoré im určí zriaďovateľ v rámci svojho rozpočtu.
Rozpočtové organizácie sa zriaďujú na plnenie úloh štátu, obce alebo VÚC vyplývajúcich z osobitných predpisov.
Štátne fondy sú právnické osoby, ktoré sa zriaďuje zákonom na financovanie osobitne určených úloh štátu. Správcom štátneho fondu je ústredný orgán štátnej správy ustanovený zákonom. Zdroje štátneho fondu a spôsob použitia jeho prostriedkov ustanovuje zákon, ktorým sa štátny fond zriaďuje. Ako doplnkový zdroj štátneho fondu možno prostredníctvom správcu štátneho fondu poskytnúť dotáciu zo štátneho rozpočtu v rozsahu schválenom zákonom o štátnom rozpočte na príslušný rozpočtový rok.
Obce ako orgány územnej samosprávy sú samostatnými, územnými, samosprávnymi a správnymi celkami. Združuje osoby, ktoré majú na jej území trvalý pobyt. Sú právnickými osobami, ktoré za podmienok ustanovených zákonom o obecnom zriadení samostatne hospodária s vlastným majetkom a s vlastnými príjmami. Základnou úlohou obcí pri výkone samosprávy je starostlivosť o všestranný rozvoj ich území a o potreby ich obyvateľov.
VÚC ako orgány územnej samosprávy sú samosprávnymi krajmi, ktoré sú samostatnými, územnými, samosprávnymi a správnymi celkami. Sú právnickými osobami, ktoré za podmienok ustanovených zákonom o samosprávnych krajoch, samostatne hospodária s vlastným majetkom a s vlastnými príjmami. Zabezpečujú a chránia práva a záujmy svojich obyvateľov a starajú sa o všestranný rozvoj svojho územia. 

Pri posúdení, či subjekty verejného sektora sa na účely DPH považujú za nezdaniteľné osoby alebo za zdaniteľné osoby, je vhodné vychádzať z posúdenia, či pri vykonávaní hlavných činností konajú vo verejnom záujme, čo je predmetom plnenia a kto takéto plnenia môže vykonávať, kto je objednávateľom plnenia a aká je cena (odplata) za plnenie.

Pri posudzovaní konania vo verejnom záujme je potrebné vychádzať zo skutočností, že hlavné činnosti sú zamerané predovšetkým na plnenie úloh štátu alebo úloh územnej samosprávy. Subjekty verejného sektora konajú vo verejnom záujme resp. prijímateľom ich činností je vo všeobecnosti verejnosť. Ak tieto osoby v rámci hlavnej činnosti poskytujú plnenia, ktoré nie sú plnením ich úloh vo verejnom záujme, napr. poskytovanie plnení súkromným osobám na základe zmluvy, pričom by išlo o také plnenie, ktoré si môže súkromná osoba objednať aj u inej zdaniteľnej osoby, je možné považovať takúto činnosť na účely DPH za činnosti, ktoré nie sú vykonávané vo verejnom záujme. Ak takáto činnosť z hľadiska postavenia poskytovateľa ako nezdaniteľnej osoby výrazne narušuje hospodársku súťaž t.j. znevýhodňuje v súťaži zdaniteľné osoby poskytujúce obdobné plnenia, považujú sa subjekty vereného sektora v rozsahu takýchto činnosti za zdaniteľné osoby.
Pri posudzovaní predmetu plnenia je potrebné posúdiť, či môže takéto plnenia vykonávať aj iná zdaniteľná osoba alebo len subjekty verejného sektora.
Pri posudzovaní, kto je objednávateľom plnenia je potrebné posúdiť, či subjekty verejného sektora konajú na základe zákona alebo na zmluvnom základe pre iné subjekty (osoby).
Pri posudzovaní ceny plnenia (odplaty) je potrebné posúdiť, či v porovnaní s cenou za rovnaké alebo obdobné plnenia poskytnuté zdaniteľnými osobami (platiteľmi dane) cena subjektov verejného sektora narušuje konkurenčné podmienky na trhu tým, že je nižšia z dôvodu, že tieto subjekty ako nezdaniteľné osoby nemusí uplatniť k cene svojho plnenia daň z pridanej hodnoty.

Ak subjekty verejného sektora vykonávajú činnosti spojené s úradnou právomocou resp. vykonávajú činnosti vo verejnom záujme, ich cieľom nie je dosahovanie zisku, ale cieľom ich činnosti je plnenie povinností vyplývajúcich zo zákona vo verejnom záujme.
Ak subjekty verejného sektora konajú v rozsahu hlavnej činnosti, avšak narušujú alebo môžu narušiť hospodársku súťaž, považujú sa za zdaniteľné osoby. V tomto prípade sa príjmy z takejto hlavnej činnosti musia započítať do obratu na účely registrácie pre DPH.

Dôležité je pripomenúť, že pri posudzovaní činností subjektov verejného sektora na účely DPH, tzn. či ide o činnosti nezdaniteľnej osoby alebo činnosti zdaniteľnej osoby, je potrebné ich vždy posudzovať individuálne (podľa konkrétnej situácie).

Ak subjekty verejného sektora v rámci vedľajšej činnosti vykonávajú podnikateľské činnosti, z ktorých dosahujú príjem (nie v rozsahu hlavnej činnosti, na ktorú boli zriadené) považujú sa na účely DPH v rozsahu vykonávania týchto činnosti za zdaniteľné osoby (bez ohľadu na skutočnosť, či narušujú alebo nenarušujú hospodársku súťaž). Príjmy z vedľajšej činnosti sa musia započítať do obratu na účely registrácie pre DPH.

V prípade, že subjekty verejného sektora sa na základe analýzy vykonávania ich hlavných činností a prípadne aj vykonávania vedľajších činností, ktoré majú charakter podnikania, budú na účely zákona o DPH považovať za zdaniteľné osoby, budú postupovať podľa relevantných ustanovení zákona o DPH, ako každá iná zdaniteľná osoba (sledovanie obratu na registráciu pre daň, registrácia pre daň, uplatňovanie dane na poskytované plnenia, odpočítanie dane z prijatých plnení, všetky administratívne povinnosti platiteľov dane – vedenie záznamov, vyhotovovanie faktúr, podávanie daňových priznaní, príp. aj súhrnných výkazov, platba dane do ŠR).